rom

Kurt Lüscher, Andreas Hoff, Gil Viry & Eric Widmer, Mariano Sánchez, Giovanni Lamura & Marta Renzi, Andrzej Klimczuk, Paulo de Salles Oliveira, Ágnes Neményi, Enikő Veress, Cecilia Bjursell & Ann-Kristin Boström, Gražina Rapolienė & Sarmitė Mikulionienė, Sema Oğlak & Ayşe Canatan, Ana Vujović & Ajda Svetelšek Nedim Gavranović, Olga Ivashchenko, Valentina Shipovskaya, Qing Lin & Xiying Wang Generationen, Generationenbeziehungen, Generationenpolitik Generations, intergenerational relationships, generational policy Générations, relations intergénérationelles, politiques de générations Generaciones, relaciones intergeneracionales, política generacional Generazioni, relazioni intergenerazionali, politica generazionale Pokolenia, relacje międzypokoleniowe, polityka relacji międzypokoleniowych Gerações, relações intergeracionais, política geracional Nemzedékek, nemzedékek közötti kapcsolatok, nemzedéki politika 9. Generații, Politici generaționale și relații intergeneraționale Generationer, relationer mellan generationer, generationspolicy Kartos, kartų santykiai, kartų politika Kuşaklar, kuşaklararası ilişkiler, kuşak politikası Generacije, medgeneracijski odnosi, medgeneracijska politika Generacije, međugeneracijski odnosi, generacijska politika Покоління (генерації), міжгенераційні відносини, політика міжгенераційних відносин Поколения, межпоколенческие отношения, межпоколенческая политика 代,代际关系,代际政策 Ein mehrsprachiges Kompendium A multilingual compendium Un abrégé multilingue Un compendio multilingüe Un compendio multilingue Wielojęzyczne kompendium Um compêndio multilíngue Többnyelvű kompendium Un compendiu multilingvistic Ett mångspråkigt kompendium Daugiakalbis kompendiumas Çok dilli bir Rehber Kompendij v več jezikih Višejezični kompendium Багатомовний компендіум Многоязыковой компендиум 多语言版本 196 09 GENERATIONES "Generationes" este o rețea de intelectuali din diferite țări şi discipline interesate de analiza problemelor intergeneraționale în teorie, metodologie, cercetare şi politică. Acesta este sprijinit financiar de către Centrul de excelență fundatii culturale de integrare sociala", Universitatea Konstanz. „Generationes" ist ein freies Netzwerk von Wissenschaftlerinnen und Wissenschaftlern, in unterschiedlichen Ländern und Disziplinen, die sich mit aktuellen Fragen der Generationenanalyse in Theorie, Methodologie, Empirie und Politik beschäftigen. Es wird vom Exzellenzcluster „Kulturelle Grundlagen von Integration" der Universität Konstanz gefördert. "Generationes" is a free network of scholars from different countries and disciplines concerned with the analysis of intergenerational issues in theory, methodology, research and policy. It is financially supported by the Center of Excellence „Cultural Foundations of Social Integration", University of Konstanz. Edition '17 © Universität Konstanz 2017 This book is distributed under the terms of the Creative Commons Attribution 4.0 International License (http://creativecommons.org/licenses/by/4.0/), which permits use, duplication, adaptation, distribution and reproduction in any medium or format, as long as you give appropriate credit to the original author(s) and the source, provide a link to the Creative Commons license and indicate if changes were made. ISBN 978-3-89318-076-9 Downloads: www.generationen-compendium.de Unterstützt von: 197 09 Generații, relațiile intergeneraționale şi politica generațiilor Introducere Aşa cum am menționat în prefață în cadrul acestui proiect vom adopta una din multiplele perspective posibile în analiza „generațiilor". Este oportun să menționăm de la început următoarele: atunci când oamenii se percep ei înşişi. -sau sunt percepuți de alții-ca membri unei generații, recunosc că generațiile şi statutul de membru generațional sunt importante pentru identitatea lor socială şi astfel pentru acțiunile lor. În ce măsură este acest lucru real şi adevărat depinde de situația lor, sarcinile şi mediul social. Acest punct de vedere poate fi utilă în special în relație cu viața în societățile „postmoderne", unde modul dezvoltării personale al identității sociale este de o importanță deosebită. Punctul de plecare oferă un cadru de referință conceptual pentru analiza generațională. El se referă la dispozitivul euristic al lui Karl Mannheim cunoscut ca „statutul generațiilor-generație ca actualitate-unitatea generațiilor", unde relevanța conştiinței şi a identității este indicată chiar sub incidența diferitelor ipoteze. O astfel de perspectivă atrage în mod special atenţia asupra relațiilor dintre membrii diferitelor generaţii şi a dinamicii acestor relaţii, care necesită o anumită concentrare pe socializare şi generativity. În acest scop noi propunem o terminologie specifică. Experienţa temporalității umane, înţelegerea generativității şi în cele din urmă de căutare sensului este întotdeauna relevantă. Acestea sunt ambele teme istorice şi de actualitate. Dinamica contradictorie a prezentului şi incertitudinea viitorului consolidează interesul actual în actuala „problematică a generațiilor" (astfel referându-ne la Karl Mannheim, fondatorul teoriei generațiilor). Această perspectivă este diferită de cea care ar percepe generațiile ca şi categorii sociale sau „grupuri", comparabile cu clasele sociale (definiția istorică a generațiilor). Totuşi, problema care trebuie luată în considerare este dacă în primul rând aceste „comunități experimentale partajate" pot fi observate. O altă perspectivă se concentrează asupra generațiilor de familie (definiția genealogică a generațiilor). Perspectiva noastră permite o explorare a punctelor comune dintre aceste două percepţii. Totuşi, deoarece relațiile intergeneraționale trebuie organizate, condiţiile structurale şi socio-demografice trebuie de asemenea luate în considerare. Astfel, dimensiunile politice sunt luate în considerare, fiind elucidate de noul concept al politicii generațiilor. Aceasta oferă de asemenea posibilitatea de a avansa conceptul de „dreptatea intergenerațională".1 Subliniind faptul că una dintre mai multe perspective posibile este prezentat. Acesta presupune că este posibilă extinderea orizontului care în cele ce urmează ar trebui investigat. Ne propunem 1 În funcţie de context şi discursul academic traduceri alternative ale termenului original german „Generationengerechtigkeit" sunt folosite: „dreptate intergenerațională", „echitate generațională" sau „corectitudinea intergenerațională". 198 09 ca să privim mai de îndeaproape aspectele socio-culturale precum şi orientările cursului viitor de viață. Comentarii ar fi foarte binevenite. De ce este necesar un asemenea compendiu multilingvistic? Este bine cunoscut faptul că ştiința este globalizată, fapt evident în aproape toate nivelele de licență. Primatul limbii engleze este evident. Totuşi, uniformitatea care rezultă este adesea înşelătoare pentru că ea ascunde diferențe subtile găsite în diferite culturi şi limbi. Mai mult, o convergență crescândă a reglementării instituționale şi juridice la nivel european sau creşterea tendințelor sociale în mod similar în diferite țări europene maschează continuitatea diferențelor culturale. Aceste diferențe sunt exprimate în concepțiile divergente (aparente) ale aceleaşi terminologii intergeneraționale sau chiar în utilizarea de termeni diferiți. În opinia noastră multilingvismul acceptă o mai bună înțelegere a fenomene şi explorarea lor teoretică în domeniul cercetării intergenerationale. Diferențele subtile duc la o analiză suplimentară. Foarte problematici sunt acei termeni care nu pot fi traduşi echivoc ca „stat/guvern" sau „politică". 199 09 Comentarii pe versiunea în limba română Versiunea în limba română pe care o puteți consulta mai jos este o traducere din cea în limba engleză a compendiului multilingvistic, care este o traducere din limba germană în care a fost scrisă varianta inițială a textului. În finalizarea traducerii în limba română am consultat şi versiunile compendiului în limba franceză şi italiană, având în vedere că aşa cum s-a menționat în prefață nuanțele conceptuale din diferite limbi pot duce mai mult la o abordare mai nuanțată a arsenalului conceptual. Dintre termenii folosiți în varianta engleză cele mai dificile de tradus au fost cel de generativitate şi ambivalență, având în vedere că în limba română ele au un înțeles mult mai larg, şi sunt folosite şi în domeniile tehnice, nu doar de către ştiințele sociale, sensul lor poate fi dedus din context. Enikő Veress 200 09 Abordarea generațiilor Actualitatea relațiilor intergeneraționale 9.01 Concepte la modă, cum ar fi „conflictul intergenerațional", „dialogul intergenerațional" şi „solidaritatea intergenerațională" sau „povara vârstei" dovedesc că publicul general este implicat în zilele noastre într-un discurs intergenerațional. Acestea sunt expresii ale unei retorici intergeneraționale reflectând discursul public despre modul în care relațiile intergeneraționale ar trebui trăite şi evaluate. O caracteristică a retoricii intergeneraționale este structura antagonică între idealizare (solidaritate) şi de amenințare (conflict) unde diferențele sunt adesea dramatizate. Metaforele sunt elemente importante ale acestei retorici intergeneraționale. Prin urmare, următoarele metafore pot fi deosebite (conform „Metaphoric of the term of Generation" al lui J. Bilstein. in Liebau/Wulf: Generație. Weinheim 1996)-consultați Tabelul 1: Variante ale metaforelor intergeneraționale Exemple Dezvoltare Crearea „Omului nou" Ciclicitate şi procesualitate Lanţul de generații, stadii de viaţă Legea Contractul intergenerațional Ameliorarea Profesorul ca şi grădinar, tinerii sunt viitorul nostru Exotism si compensații Războiul dintre generaţii 9.02 Conform lui L.L. Nash (1978. Concepts of Existence. În: Daedalus 107, 1) cuvântul grec „genos" se bazează pe verbul – genesthai", care înseamnă „pentru a intra în existență" şi descrie paşii făcuți ulterior trecerii pragului spre viață. Prin naşterea copiilor se formează o nouă generație, care este diferită de cea a părinților. Acest lucru se repetă de fiecare dată la apariția fiecărei noi generații, dar faptul ca atare rămâne acelaşi. În Roma antică traducerea termenul de „generatio" înseamnă „geneză", „creație", „procreație". Prin urmare, creatorul creează ceva care formal este similar cu el/ea, deşi în cazul omului crearea este diferit de creatorul său individual, şi nu ca o specie. Mai mult, J. Bilstein subliniază că termenul se bazează pe două idei fundamentale-geneza şi creația precum şi continuitatea şi ciclicitatea, cu alte cuvinte crearea şi integrarea ca membrucare sunt de asemenea reflectate în utilizarea metaforică. Aceste tensiuni fundamentale se referă la potențialul de ambivalență şi experiența de ambivalență în relațiile intergeneraționale, care se manifestă în polarizarea retoricii intergeneraționale – S. Weigel (2006. Genea-Logik) priveşte generația ca un concept-cheie în diverse discipline academice la intersecția dintre evoluție şi tradiție, fiind nevoie de diferențierea între ştiințele exacte şi cele socio-umane. Aceasta continuă să se reflecte şi în metodele actuale de cercetare unde generațiile sunt „numărate" şi „descrise". 9.03 Pentru a înțelege importanța conceptului de „generație" este necesară o scurtă trecere în revistă a istoriei sale şi a diversității utilizării sale. Credința că ceva „nou" ar putea evolua / să fie generat din ceva existent stă la baza cuvântului „generaţie". Este crucial faptul că această"nouă" generație este distinctă de cele existente anterior şi în acelaşi timp are caracteristici comu201 09 ne cu acesta din urmă. Istoricul conceptului poate astfel-cu unele simplificări-fi separat în diferite faze (este importantă intersectarea conceptului cu antropologia, biologia, istoria şi sociologia). 9.04 Cele trei faze ale istoriei conceptului 1. Prima fază include perioada antichității şi a evului mediu întunecat şi este caracterizată prin eforturile de a înțelege prezentul pe baza trecutului, respectiv pe baza tradiției. Sunt presupuse analogii între structura temporală din cursul de viață individual şi cel al dezvoltării sociale, care sunt mediate prin intermediul familiei şi al relațiilor de rudenie. Această fază timpurie deja confirmă transmiterea de cunoaştere din generație în generație, astfel punând bazele unei înțelegeri pedagogice a relațiilor intergeneraționale. 2. O a doua fază începe cu epoca modernă. Această fază este caracterizată prin utilizarea predominantă a conceptului de generație pentru semnalarea plecării spre un viitor nou şi deschis. Generațiile sunt văzute ca un declanşator de progres. Accentul este pus pe arte şi ştiințe. Preaccentul conceptului merge mână în mână cu un model al relațiilor intergeneraționale axat pe modelul de transfer de cunoaştere profesor – student. În contrast, succesiunea generațiilor în cadrul familiei este un fapt acceptat ca fiind natural şi şi este cultivat în idealul familiei burgheze. Similar primei faze este că cele mai multe exemple se referă la bărbați. 3. O A treia fază a înțelegerii generațiilor începe cu trecutul mai recent, în care conceptul generațiilor este utilizat ca şi instrument de diagnosticare pentru caracterizarea unei perioade de timp. Aceasta exprimă o perspectivă schimbată asupra relației dintre trecut, prezent şi viitor. Viitorul este considerat ca fiind nesigur în ciuda orientării înrădăcinate în trecut, respectiv în tradiție, chiar dacă acestea sunt încă eficiente. Această contradicție interioară este de asemenea evidentă în analizele „postmodernului" în societățile contemporane. Dar pierderea certitudinii a contribuit de asemenea la o extindere a orizontului în înțelegerea generațiilor: succesiunea de generații în familie şi în societate se raportează una cu cealaltă. Acesta este cel mai evident în domeniul politicii sociale referitoare la probleme de justiție redistributivă dintre generații în contextul statuluibunăstării (şi a reformei). 9.05 În postmodernitate o atenție deosebită este acordată diferențelor de gen cu implicații importante ulterioare pentru analizele socio-politice. Rolul femeilor este recunoscut şi se discută despre relația dintre cele două sexe. Aceste discursuri sunt semnificativ influențate prin omniprezența mass-mediei şi de modul în care ne raportăm la ea. Aceasta din nou are implicații pentru strânsa interdependență dintre generații şi gender (sex), cum putem vedea şi prin exemplul „grijii". Introversie în diversitatea conceptuală actuală 9.06 Interesul actual în probleme de intergenerațional este reflectat în o varietate de publicațiiutilizând parțial etichete noi-care sunt concurente pentru atenție. În cele ce urmează, vom încerca să le sistematizăm în funcție de conceptul istoric, utilizând titlurile recentelor publicații. (deoarece aceste publicații sunt bine cunoscute ne adresăm cititorilor de referințe bibliografi202 09 ce complete pe Internet şi într-o măsură mai restrânsă celor care au acces la baze de date ale bibliotecilor). Însumând, identificăm cel puțin următoarele categorii de subiecte şi discursuri intergeneraționale: 1. Generațiile genealogice despre grade de rudenie, strămoşi şi roluri familiale. Exemple din literatura de specialitate: Bengtson and Robertson (1985). Grandparenthood [A fi bunici] Cherlin and Furstenberg Jr. (1986). The New American Grandparent [Noul bunic american] Rossi and Rossi (1990). Of human bonding: parent-child relationships across the life course [Despre relația dintre părinți şi copii în decursul vieții] Szinovacz (1998). Handbook on Grandparenthood [Manualul bunicilor] 2. Generațiile pedagogice se referă la relații educaționale şi roluri în şcoli, firme (de ex. mentoring) şi în societate şi cultură în general. Exemple din literatura de specialitate: Ecarius (1998). Was will die jüngere mit der älteren Generation? Generationenbeziehungen in der Erziehungswissenschaft [Ce şi-ar dori tinerii de la vârstnici? Relații intergeneraționale în ştiințele educației] Liebau (1997). Generation. Versuch über eine pädagogischanthropologische Grundbedingung [Generația. Studierea fundamentelor pedagogico-antropologice] Schelsky (1957) Die skeptische Generation. Eine Soziologie der deutschen Jugend [Generația sceptică. O sociologie a tineretului german] 3. Generațiile istorice socio-culturale se referă la războaie, mişcări economice şi politice şi identitățile colective rezultate. a) războaie, instabilitate economică şi politică şi identitățile colective rezultante. Exemple din literatura de specialitate: Eisenberg (1982). The lost generation: Children in the holocaust [Generația pierdută: copii în perioada Holocaustului] Elder Jr. (1974). Children of the Great Depression [Copiii Marei Depresii] Easterlin et al. (1990). Retirement prospects of the baby-boom generation [Perspectivele de pensionare ale generației baby-boom] b) mişcări culturale, stiluri şi de lucru formatoare. Exemple din literatura de specialitate: Campbell (1999). This is the beat generation [Aceasta este generația beat] Coupland (1991). Generation X: Tales for an accelerated culture [Generația X: Povestiri despre o cultură accelerată] Jones (1986). Great expectations: America and the baby boom generation [Mari expectații:America şi generația baby-boomí] 203 09 c) statul social de bunăstare, beneficii şi obligații (de ex. Finanțarea securității vârstnicilor) ... Exemple din literatura de specialitate: Arber and Attias-Donfut (2000). The myth of generational conflict: The family and state in ageing societies [Mitul conflictului generațional:familia şi statul în societățile îmbătrânite] Daatland and Lowenstein (2005). Intergenerational solidarity and the family welfare state balance [Solidaritatea intergenerațională şi balanța dintre familie şi statul de bunăstare] Kohli (1999). Private and public transfers between generations: Linking the family and the state [Transferuri private şi publice dintre generații: relaționarea familiei cu status] Willetts (2010). The Pinch. How the baby boomers took their children's futureand why they should give it back [Ciupeala. Cum au luat cei din generația baby-boom viitorul copiilor lor-şi de ce ar trebui să le o dea înapoi] 4. Generațiile timp-diagnostic includ propuneri pentru subgrupele specifice actuale subliniind idealtipurile generațiilor adolescente: Exemple din literatura de specialitate: Böpple and Knüfer (1998).Generation XTC: Technound Ekstase [Generația XTC: Techno şi extaz] Epstein (1998). Youth culture: Identity in a postmodern world [Cultura juvenilă: identitatea într-o lume postmodernă] Illies (2000). Generation Golf [Generația Golf] Tapscott (2009). Grown up digital-How the next generation is changing your world [Crescuți digital-Cum schimbă generația următoare lumea ta] Alte expresii folosesc termenul într-un sens metaforic, de exemplu ca generaţii de produse farmaceutice, dispozitive (maşini, calculatoare) şi de tehnici. 204 09 Fundamente teoretice Punctul de plecare 9.07 Termenul de „generație" este adesea folosit ca şi cadru de interpretare şi prin urmare se presupune că sensul său este cunoscut sau derivă din context. Totuşi, dacă conceptul va fi folosit în cercetare este necesară descrierea a înțelesului ei teoretic şi de a o ancora. În încercarea de a sistematiza diversitatea conceptuală utilizând definițiile compact, folosim o versiune modificată al aşa-numitului „triunghi semiotic". În funcție de acesta, „sensul" unui concept este rezultatul conectării unui termen anume într-o manieră interpretativă (care se bazează pe ipoteze teoretice şi scopuri practice). Din această perspectivă definițiile pot fi interpretate ca ipoteze euristice. Conceptele sunt bazate pe prezumțiile teoretice cum că ceva ar putea apărea. Dacă acesta este cazul, folosirea conceptului este justificat. Cu toate acestea, conceptul poate ar trebui să fie schimbat, redimensionat sau completat. 9.08 Punctul nostru de plecare îl constituie interdependența dintre calitatea de membru generațional şi în desemnarea identității, care poate fi considerat din punct de vedere etimologic şi prin conceptul de istoria generațiilor, aşa cum este evidențiat şi în introducere. Aceasta atrage atenția asupra relațiilor sociale dintre persoane şi grupuri deoarece ele – dintr-o perspectivă sociologică – constituie identități. De asemenea se pot referi la sferele particulare şi publice ale vieții şi pot fi transpuse în stiluri de viață individuale şi colective. Configurarea relațiilor intergeneraționale în tradiții şi obiceiuri, precum şi acordul lor juridic indică necesitatea unei continue creări a unui nou regim al generațiilor, adică al dimensiunilor politice de generații. Corelația internă dintre aceste fapte elementare sugerează referirea la acest lucru ca un model conceptual. Ca urmare, ne propunem trei definiții de bază: generații şi identitate intergenerațională, relații intergeneraționale şi regimul şi politica intergenerațională. Acestea ar putea deveni atunci punctele de referință pentru definirea treptată a altor fapte. Generații și identitatea generațiilor Definiția de bază 9.09 „Conceptul de generație" serveşte scopului de analiză a interdependenței acțiunilor şi relațiilor sociale relevante din punctual de vedere al identității cu apartenența la cohortele demografice specifice, relațiile de rudenie, calitatea de membru în organizații sau experiența unor evenimente istorice. Accentul este pus pe gândire, sentimente, dorințe şi acțiune, pe forme de viață şi cursuri de viață individuale, precum şi actori colectivi. 9.10 Vorbim de calitatea de membru în generații ca şi desemnarea identității sociale pentru a evita capcana unei definiții esențialiste şi de a ne concentra pe acțiuni care în schimb pot fi observate empiric. Câteodată acest lucru se întâmplă într-un sens diferit când se referă la acțiunile ale actorilor colectivi, adică grupuri sociale sau „experiențe comune ale comunităților" (a întregii generații). Idei ale identității sunt din acest punct de vedere relevante. 205 09 9.11 În sensul atribuirii auto-reflexive de identități generaționale am putea spuneparafrazându-l pe Johann Wolfgang Goethe în autobiografia lui „Poezie şi adevăr" – că toți care s-au născut cu zece ani mai devreme sau mai târziu ar deveni o persoană complet diferită luând în considerare educației ei/lui şi a efectului asupra lumii exterioare. Cohorta de vârstă, durata de membru şi evenimentele istorice includ definiții sociologice ale timpului. Diferențe intergeneraționale 9.12 Ideea că există o generație identificabilă implică în mod necesar distingerea sa de alte generații. Diferențele intergeneraționale pot fi astfel identificate în termeni de experiențe formative precum şi schimbările în viață şi istorie socială, astfel în termeni de sentiment, gândire, cunoaştere şi acțiune. Fundalul distincțiilor intergeneraționale totuşi, este generat de caracteristica predominant comună a apartenenței la o societate şi a istoriei sale. Distincții intergeneraționale pot exista atât între indivizi precum şi între generații ca „comunități de experiențe comune". Apartenența la mai multe generații: Multigeneraționalitate 9.13 În principiu fiecare individ poate aparține în acelaşi timp mai multor generații. Acest lucru poate duce la oportunități precum şi dificultăți în cadrul relațiilor sociale. De exemplu, frații mai în vârstă îşi pot asuma sarcini parentale (grijă, educare) pentru frații mai mici. Generația care din punct de vedere genealogic este mai tânără îşi poate asuma câtoedată rolul de profesor pentru generația mijlocie şi cea mai în vârstă având în vedere că ei au competențe mai bune în folosirea tehnologiei de comunicare, în timp ce ei continuă sa depindă de generațiile mai vârstnice în termenii existenței sau în ierarhiile companiei. Părinții care studiază pentru a obține o diplomă pot câteodată să-şi asume rolul de student în timp ce în alte momente adoptă rolul parental față de copiii lor. 9.14 În general, „multigeneraționalitatea" caracterizează astfel fiecare individ în parte. Prin urmare, influențele genealogice, sociale şi culturale sunt amestecate. Acest lucru poate duce la conflicte de rol şi la ambivalențe. Socializare în asociațiile generațiilor: Socializare generativă 9.15 Ce distinge relațiile intergeneraționale personale de cele colective? De regulă ei merg mână în mână cu procesele de învățare menite să îndeplinească sarcinile împreună, precum şi în eforturile de a menține şi de a dezvolta relații intergeneraționale în succesiunea genealogică. Această ipoteză este prezentată după cum urmează: Când vârstnici şi tineri, de exemplu bunici si nepoti, fac ceva împreună este adesea asociat cu învățarea. Trimiterea la vârstă sau la calitatea de aparentenență la generații este de asemenea, relevantă pentru mai multe forme de învățare. Astfel, un al treilea factor poate intra in joc, şi anume transferul, adoptarea şi dezvoltarea moştenirii materiale, sociale şi culturale. Acestea sunt procese de socializare specifice. 206 09 9.16 Socializarea generativă poate fi definită ca dezvoltarea aspectelor identității sociale în procesele de învățare dintre membrii din diferite generații şi considerații critice asupra moştenirii lor economice, sociale şi cultural comune. Generativitate 9.17 Generativitatea este adesea folosită ca un sinonim pentru comportamentul generativ în demografie. În psihologie este folosit de către Erikson ca fiind disponibilitatea generațiilor mai vârstnice de a avea grijă de cele mai tinere. Ne propunem o înțelegere mai cuprinzătoare în trei etape: – întro primă generalizare noţiunea de generativitate poate fi conectată cu ideea că oamenii au capacitatea de a contempla existenţa generaţiilor ulterioare în gândirea şi acţiunile lor. Ei pot controla comportamentul lor generativ la un nivel crescut. Majoritatea pot să decidă pentru sau impotriva faptului să devină sau nu părinți. – în al doilea rând, oamenii au capacitatea de a lua în considerare bunăstarea generaţiilor ulterioare şi de acţiona în consecinţă. Acest lucru poate fi stipulat ca o obligaţie şi o responsabilitate deopotrivă pentru individ şi pentru instituţiile sociale. – O a treia generalizare, recent introdusă în dezbatere, ia în considerare experienţa sau perspicacitatea cum că tinerii pot de asemenea să dezvolte o conştientizare individuală şi colectivă pentru bunăstarea celor în vârstă. 9.18 În consecință, propunem următoarea definiție: generativitatea se referă la capacitatea umană de conştientizarea individuală şi colectivă a dependenței reciproce ale generațiilor şi de a lua acest element în considerare în acțiunile lor. – Această interpretare a generativității subliniază potențialurile pentru căutarea sensului vieții individuale şi comunitare-sociale. Dimensiuni ale relațiilor intergenerationale Definiția primară 9.19 Relațiile sociale dintre membrii a mai multor generații precum şi în cadrul aceleiaşi generații sunt caracterizate de o conştientizare a statutului de apartenență la o generație cu toate elementele commune şi diferențele care rezultă (relațiile intergeneraționale şi intrageneraționale). 9.20 Aceste relații sunt consolidate în procese ale orientării reciproce şi reflexive, de persuasiune, schimb, şi de învățare. Structura şi dinamica relațiilor intergeneraționale depind printre altele de sarcinile institutionale (asigurarea subzistenței, îngrijirii şi a educării). Ca atare în acelaşi timp este important să menținem şi să dezvoltăm astfel de relații. 9.21 Definiția noastră se bazează pe descrierea relațiilor sociale ca interacțiuni(colective sau individuale) care în mod repetat se referă una la cealaltă şi sunt „încadrate" astfel, deci nefiind unice. În multe cazuri acest cadru este stabilit de la început prin sarcini care trebuie întreprinse împreună sau prin roluri sociale în care ne putem regăsi. Cele mai interesante sunt însă relațiile dintre membrii generațiilor succesive. 207 09 9.22 În analize teoretice şi empirice diferențiate se pune întrebarea dacă poate fi identificată o „logică socială" pentru construirea relațiilor intergeneraționale. În ce măsură pot fi aplicate regulile generale ale schimbului şi reciprocității? Este aceasta o altă caracteristică a factorilor distinctivi ale relațiilor intergenerationale? 9.23 În acest context un interes special îl constituie amânarea reciprocității sau realizarea reciprocității de către membrii generațiilor succesive. Cum se prezintă aceste reguli de joc în datele despre transferuri diferite între membrii diferitelor generații? Care este relația dintre transferurile private şi publice? Trei concepte, şi anume conflictul intergenerațional, solidaritatea intergenerațională şi ambivalența intergenerațională oferă o abordare comprehensivă în abordarea acestor probleme. Conflictul intergenerațional 9.24 Conceptul de conflict intergenerațional se bazează pe convingerea că diferențele dinamice dintre generații în mod inevitabil provoacă conflicte. 9.25 Este un fapt comun în literatura de specialitate tradițională şi populară că conflictele dintre tineri şi vârstnici sunt mai mult sau mai puțin inerente naturii (sociale) a acestor relații. Modul lor de manifestare este văzut ca un conducător intrinsec de sistem ale dezvoltării societății. Relațiile de putere în familie şi rețelele de rudenie sunt văzute ca puncte de plecare „naturale". Mai recent conflictele dintre tineri şi vârstnici sunt dezbătute în raport cu distribuția de resurse sociale şi participarea în instituții ale statului de bunăstare (welfare). Solidaritatea intergenerațională 9.26 Solidaritatea intergenerațională poate fi prezentată ca o expresie de încredere necondiționată între membrii aceleiasi sau între diferite generații. 9.27 Conceptul de solidaritate intergenerațională a devenit popular în primul rând datorită cercetării îmbătrânirii şi a relațiilor intergeneraționale în Statele Unite, parțial ca reacție împotriva noțiunii de familie nucleară izolată, declinului general al familiei şi al rudeniei şi o percepție unilaterală a nevoii de suport pentru vârstnici. Frecvent se fac referiri la modelul lui Bengtson/ Roberts (Intergenerational solidarity in aging families. Journal of Marriage and Family, 1991: 856870), în care se diferențiează şase dimensiuni: (1) solidaritatea asociativă (frecvență şi modele de interacțiune), (2) solidaritate afectivă (tip, gradul de reciprocitate al sentimentelor pozitive, (3) solidaritatea consensuală (nivelul de potrivire al atitudinilor, valorilor şi credințelor, (4) solidaritate funcțională (nivelul şi măsura de a da şi de a lua suporturile/resursele), (5) solidaritatea normativă (intensitatea legăturii în roluri şi obligații familiare) şi (6) solidaritatea structurală (structura de oportunitate pentru relații intergenerationale, cum ar fi dimensiunea familiei sau proximitatea geografică). 9.28 Trebuie să menționăm faptul că această noțiune de solidaritate se referă doar la relațiile intergeneraționale din cadrul familiei. Criticii conceptului susțin că pentru a da şi a primi sau 208 09 implicarea în activități comune poate fi de asemeni forțat sau silit. Mai mult, există riscul unei idealizări normative a relațiilor intergeneraționale. Prin urmare, putem propune considerarea tipologiei ca o propunere pentru o dimensionare a relațiilor intergeneraționale. Generalizarea societală ar fi totuşi problematică. În general, conceptul multidimensional de solidaritate se bazează pe convingerea că importanța relațiilor intergeneraționale este în primul rând definită prin contribuția sa la coeziunea socială unitară. Astfel sunt trecute cu vederea aspecte cruciale ale dinamicii interne al relațiilor intergeneraționale. De asemenea, condițiile sociale modelatoare sunt subestimate. Acest lucru devine evident în proiectarea, colectarea şi analiza datelor empirice. Ambivalența intergeneraționalã 9.29 Conceptul de ambivalențã intergenerațională se referă la faptul că relațiile intergeneraționale micro-sociologice şi macro-sociologice pot în acelaşi timp exprima atitudini şi comportamente conflictuale şi de solidaritate, precum iubirea şi ura, independența şi dependența, apropierea şi distanțarea. Acesta îşi are originile în recunoaşterea comuniunii paralele şi a varianței. Noi propunem următoarea definiție: 9.30 Conceptul de ambivalență în sensul său general se referă la experiența ezitării ("oscilare") între contradicțiile polare de simțire, gândire, dorință sau structuri sociale în căutarea sensului relațiilor sociale, a faptelelor şi textelor, care sunt importante pentru fațetele sinelui şi a agenției. 9.31 Conceptul de ambivalență îşi are originile în psihoterapie precum şi în conceptul lui Simmel de individualitate şi sociabilitate. Trebuie să subliniem faptul că noțiunea ştiințifică a ambivalenței (în contrast cu conceptul cotidian) nu are conotații negative per seexperiența şi tratarea ambivalenței poate fi astfel văzută ca o provocare pentru menținerea relațiilor. Aceasta se poate realiza într-o manieră creativă şi inovatoare din punct de vedere social. De asemenea, pot conta şi influența personală, puterea sau autoritatea. În consecință, pot fi deosebite diferite moduri de tratare a ambivalențelor, cum ar fi „solidaritate", „emancipare", „repliere" şi „încâlceală". 9.32 Deja etimologia conceptului generațional se referă la tensiunea dintre continuitate şi inovație. Aceste tensiuni sunt de asemenea un rezultat al intimității şi distanțării paralele caracteristică multor relații intergeneraționale. 9.33 Pentru această perspectivă poate fi postulată o ipoteză euristică generală după cum urmează: relațiile intergeneraționa din considerente structurale – şi anume intimitatea şi irevocabilitatea-implică un mare potențial pentru experimentarea ambivalenței. Cu toate acestea, ele nu „sunt" întotdeauna şi în orice caz ambivalente. Relațiile intergeneraționale şi structurile sociale 9.34 Atribuirea identităților intergeneraționale este încorporată în structuri demografice, sociale şi culturale. Ele încadrează relații concrete ale relațiilor intergeneraționale dintre per209 09 soane, grupuri, organizații şi alte unități sociale. Ne putem referi la aceste unități structurale ca relații intergeneraționale la nivel social ("Generationenverhältnisse"). 9.35 Această descriere diferă de cele care se referă la „relații" („Beziehungen") numai cu privire la interacțiile micro-sociale şi la „relațiile sociale" („Verhältnisse") ca şi condiții macro-sociale. Trebuie să avem în vedere că pot fi de asemenea relații (abstracte) între unitățile macro-sociale, care se manifestă în interacțiunile concrete dintre membrii lor. Conceptul de generație este astfel potrivit să medieze între contrastele la nivel micro şi macro. Indicații în acest sens pot fi găsite în modelul conceptual al lui Mannheim, şi anume „locația generațională-generația actualăşiunitatea generațională". 9.36 Dintr-o perspectivă demografică, cohortele de vârstă sunt cele mai importante unități structurale. Acestea sunt definite ca toate persoanele care s-au născut într-un interval de timp dat. În contextul organizațiilor, cohortele sunt constituite din toate persoanele care au devenit membri ai acelei organizații dintr-o anumită perioadă. 9.37 După definiția generațiilor sugerată anterior, cohortele devin generații dacă membrii lor sau alții conectează acea dată a naşterii, acea vârstă sau intrarea într-o organizație cu experiențe biografice şi istorice de orice fel de relevante pentru identitatea şi acțiunile lor. 9.38 Analiza relațiilor structurale şi a dinamicii dintre membrii diferitelor generații pot de asemenea fi distinse de timp. Pe de o parte, există generații în viață în acelaşi timp (sincronice). Există totuşi şi acele generații care nu împărtăşesc vieți (diacronice), precum şi interdependențe dintre experiențele diacronice şi sincronice ale generațiilor. 9.39 Generațiile constituie un sistem complex de structuri şi relații socio-temporală curbate. Acestea pot fi observate în multipla apartenență a indivizilor la generații şi în relațiile intergeneraționale. Ele pot culmina în experiența ambivalenței dacă acesta include o fază de reflecție pe opțiuni contrastante. Aceasta este completată de încorporarea în succesiunea generației anterioare şi extensia lor în viitor. Analiza dimensiunilor temporale ale generațiilor şi relațiile intergenerațional nu este încă cercetată destul, astfel există un teren promițător pentru teoretizare şi cercetare a intergeneraționalului. Elemente de ordine și politică a generațiilor 9.40 În lumina dependenței pe termen lung al odraslei umane de „cel bătrân" ca şi dependența oamenilor mai vârstnici de îngrijire de către „tineri", aranjarea relațiilor intergenerațional devine „o sarcină socio-culturală a naturii umane" care necesită reguli şi reglementări. Acestea sunt expresii ale înțelegerii acestor sarcini şi a negocierilor despre variații şi influențe. De exemplu înlocuirea conceptului de „autoritatea parentală" cu conceptul de „îngrijire parentală" indică o schimbare istorică în ordinea generațiilor. 9.41 Termenul de „logica relațională" se referă la formele întemeiate în aranjamentul relațiilor sociale, încorporarea lor instituțională în relațiile de putere economic şi politică şi îndreptățirea 210 09 lor prin tradiție, obiceiuri şi norme. Încorporate în structuri sociale aceste reguli se referă la un „regim al generațiilor". Definiția primară 9.42 Un regim intergenerațional poate fi definită ca fiind suma regulilor existente pentru stabilirea relațiilor intergeneraționale în cadrul unei societăți şi în subdiviziunile sale în tradiție, obiceiuri şi lege. Aceasta este definită în lege ca elemente unei logici relaționale. Ambele sunt de asemenea expresii a structurilor existente de putere şi autoritate. Generație şi gen 9.43 Generație şi sexul sunt ambele analitic şi în mod empiric strâns legate împreună. Aceste categorii se referă la fapte biologice care necesită organizare socială, politică şi culturală. Generativitatea este într-o măsură decisivă determinată de relațiile de gen. O retrospectivă istorică arată că conceptul generațiilor a fost utilizat în principal în interpretarea masculină. Aceasta este exprimată în reglementările legale precum şi în atribuirea asimetrică (zilnică) de sarcini. Dinamica postulatului şi schimbarea reală de roluri de gen în ultimele decenii este astfel strâns legată de dispunerea relațiilor intergeneraționale. Cel mai bun exemplu este stabilirea „sarcinilor de îngrijire". Dreptate /corectitudine/echitate intergenerațională2 9.44. Noțiunea de justiție include o normă socială precum şi o obligație individuală. Acesta este de asemenea în cazul pentru organizarea relațiilor intergeneraționale. În acest sens notiunile de justitie sunt relevante în contextul micro-social (în viața de zi cu zi educatie, de exemplu), precum şi în cel macro-social (de ex. în vedere distribuția resurselor societale). Conform enunțurilor temerare ale lui Aristotel care ne ghidează şi acum putem distinge între două dimensiuni de justiție: – prima este justiția procedurală. Ea impune ca normele în ordinea socială să fie aplicate pentru toţi membrii în mod echitabil şi egal, care se aplică de asemenea relațiilor intergeneraționale. – a doua dimensiune ținteşte conţinuturile. 9.45 Aici, justiția schimbului postulează că ar trebui să se țintească spre paritatea bunului în raport cu faptele membrilor. În ştiințele politice si economice literatura de specialitate acest lucru este de asemenea menționat ca justiția performanței. Mai mult, justiția distributivă se referă la poziția, la „valoarea" sau meritul persoanei în raport cu statul. Justiția bazată pe nevoi este un alt termen folosit pentru acest lucru. 2 Termenul german „Generationengerechtigkeit" se traduce în trei cuvinte diferite în engleză: dreptate intergenerațională, corectitudine şi echitate intergenerațională. Utilizarea lor variază în funcţie de contextul de discurs şi subliniază diferite aspecte ale conceptului – echitatea intergenerațională se referă la calităţile economice, dreptatea intergenerațională are interpretări filozofice şi justețea intergenerațională are o conotație juridică socio-legală. 211 09 9.46 Mai recent putem vedea o schimbare pragmatică în discursurile filozofice şi etice. În miezul lor, acestea se axează pe acțiuni în contexte sociale, care au dus la stipularea justiției participative sau a justiției inclusive. 9.47 Aplicată la reglementarea relațiilor intergeneraționale acesta înseamnă: părinții oferă beneficii materiale şi nemateriale pentru copiii lor care nu sunt imediat, şi de multe ori nu sunt deloc „rambursate", chiar dacă înainte acest lucru era posibil. Prin urmare, există mai mult decât numai schimbul de drepturi. Cu toate acestea, este important ca să luăm în considerare diferitele nevoi ale copiilor şi părinților. Ambele forme de justiție pot fi influențate de ideea că copiii la rândul lor le transferă copiilor lor ceea ce au primit, adesea o moştenire materială sau nematerială. În acelaşi timp, poate apărea nevoia ca câştigurile din cadrul familial şi cele direcționate spre mediul social, precum şi crearea capitalului uman să fie recunoscute de societate, de exemplu prin asigurare de pensie. 9.48 Astfel, conceptele de justiție sunt relevante în relația dintre generatiile actuale şi cele viitoare, de exemplu în raport cu utilizarea resurselor naturale, amploarea datoriei publice şi aprecierea moştenirii culturale. În abordarea caracterului multidimensional al dreptății intergeneraționale noi propunem o descriere normativă a politicii intergeneraționale care este orientată spre postulatele drepturilor generale ale omului şi în acelaşi timp evidențiează interdependența reciprocă a generațiilor şi a responsabilităților rezultate. În această privință Convenția privind drepturile copilului (the Convention on the Rights of the Child; CRC) constituie un document important. 9.49 Totusi, concepții de dreptate joacă de asemenea un rol important şi în viața de zi cu zi. Acolo ele sunt combinate cu idei despre echitate şi cinste. Un important criteriu este relația dintre egalitate şi inegalitate, aşa cum este exprimată în părerea comună că dreptatea cere tratarea egală în mod egal şi cea inegală în mod inegal. 9.50 În concepțiile de justiție sunt importante înțelegerea trecutului (de exemplu, bunurile accumulate), a prezentului (utilizare curentă şi creşterea bunurilor) şi a viitorului (trecerea bunurilor) sunt importante. În consecință, problema dreptății intergeneraționale – în paralel cu interesul crescând în tematica intergeneraționalăeste una foarte importantă. Dreptatea intergenerațională este de asemenea o preocupare importantă a inițiativelor politice. Ele se referă adesea la tratatele filozofice şi politice care tratează generațiile aproape exclusiv ca colectivități societale (şi adesea doar în sensul de cohorte de vârstă). 9.51 Mai mult, trebuie să separăm dreptatea intergenerațională intra-temporală şi cea intertemporală. Asta înseamnă în primul rând relația dintre generații (sau grupe de varsta) consecutive şi în al doilea rând de relația dintre generații actuale şi viitoare. Aici problema este cât de departe ar trebui să ne gândim în timp şi dacă da sau nu generațiile de azi pot să nu ia în considerare obligațiile lor dintr-un viitor îndepărtat. De asemenea, o atenție deosebită este acordată şi naturii relațiilor dintre generațiile de azi şi cele viitoare ale căror existență depinde în mod direct sau indirect de deciziile generative ale fostei generații. Se propune extinderea perspectivei de a include succesiunea a cel puțin trei generații (Laslett: „tri-contractul intergenerațional"). 212 09 Contractul intergenerațional 9.52 Contractul intergenerațional este o descriere metaforică a sistemului plăților (pay as you go) în sistemele de pensii publice în conformitate cu care generațiile care sunt angajate în prezent plătesc pensiile generației pensionate prin contribuțiile de asigurări de pensie. Aici este aplicat conceptul de generație a statului-bunăstare. Bine-structuratul system pay as you go este pus la încercare prin înfruntarea schimbării demografice, generând discuții despre sustenabilitatea continuă a echității intergeneraționale. Capacitate umană („Humanvermögen") 9.53 Generarea de capacitate umană implică transferul şi generarea de abilități, adică aptitudini generale pentru orientarea în lume şi interacționarea cu alte persoane. Termenul de capacitate vitală pare a fi termenul cel mai potrivit pentru a o denota. Un alt sens se referă la cunoştințe şi aptitudini care permit indivizilor să lucreze, adică capacități de lucru întrun mai larg al cuvântului. Ambele sunt condiții preliminare pentru orice interacțiune economică, socială şi culturală în societate în primul rând. Ambiguitatea cuvântului „Vermögen"3 în limba germană în această definiție este intenționată. Dacă ne exprimăm „capacitatea" pentru a face ceva acesta s-ar putea referi la mijloace material, precum şi la aptitudini şi cunoştințe. Ambele forme ale termenului de „capacitate" sunt interdependente. Politica intergenerațională 9.54 Noțiunea de politică intergenerațională-într-un alt înțeles al cuvântuluirezultă din recunoaşterea necesității de a avea un anumit nivel de organizare socială al relațiilor intergeneraționale. Prin urmare, putem deosebi politici intergeneraționale implicite şi explicite. 9.55 Dată fiind starea actuală a analizei practicii socio-politice sugerăm următoarea teză: Politica intergenerațională reflectă eforturile actuale din justiția intergenerațională, atât ale instituțiilor guvernamentale cât şi ale celor neguvernamentale care distribuie resurse între generații. Sunt propuse două definiții. 9.56 Politică intergenerațională descriptivă: Politica intergenerațională include toate eforturile de instituționalizare a relațiilor individuale şi colective dintre generații în sferele publice şi private. În plus, trebuie clarificată măsura în care măsurile în alte domenii politice sunt intenționat sau neintenționat relevante. 9.57 Politică intergenerațională programatică: Crearea de politică intergenerațională implică stabilirea condițiilor sociale care permit crearea unor relații intergeneraționale publice şi private în prezent şi în viitor într-un mod care garantează dezvoltarea unui personalități pe de o parte responsabile şi orientate spre comunitate şi pe de alta de progresul social. 9.58 O arie din ce în ce mai importantă a politicii intergeneraționale aplicate implică proiecte sub titlul generic de dialog intergenerațional. Membrii a două sau mai multe grupe de vârstă 3 Termenul în limba română poate avea două sensuri: de „capacitate" sau „capital". 213 09 reprezentând diferite generații se implică în activități comune şi în proiecte care sunt utile binelui comun. În acelaşi timp mulți participanți sunt motivați de posibilitatea de o continuă dezvoltare. Pe baza ipotezei conform căreia procesele de învățare („socializare generativă") sunt o caracteristică specifică relațiilor intergeneraționale aceste activități pot fi văzute ca fiind proiecte educaționale. Importanța politică suplimentară a acestor activități creşte deoarece ele se bazează adesea pe inițiative de implicare civică. În cazul în care primesc sprijin de la stat, aceasta este în mare parte de natură subsidiară. Graficul unei politici intergeneraționale integrale 9.59 Următoarea schemă rezumă întelegerea politicii intergeneraționale. Definirea condițiilor sociale pentru crearea unor relații intergeneraționale liberale, deschise constituie centrul acestei scheme. Aceste condiții constituie o condiție fundamentală pentru dezvoltarea individuală ca acesta să devină o personalitate independentă şi orientată spre comunitate. Mai multe alte argumente socio-politice se referă de asemenea la această condiție. Ele presupun o reflexie continuă în lumina dinamicii sociale reale şi dorite. Cum aceasta se referă la dezvoltarea „întregii persoane", este necesară realizarea unei centralizări al tuturor acelor organizații guvernamentale şi neguvernamentale care influențează direct sau indirect aranjamentele relațiilor intergeneraționale la nivelul structurilor sociale şi instituționale. Acestea sunt bazate pe argumente normative specifice care sunt conectate din interior la mai multe argumente generale (săgeți). Această înțelegere include mai mult decât o simplă „temă instantanee". Acesta implică o colaborare intensă şi activă mai degrabă decât doar o simplă coordonare, privind spre obiective majore comune. Aceasta necesită tratarea socială şi creativă a tensiunilor reale, a inegalităților sociale şi a intereselor. Astfel, o politică intergenerațională conceptualizată în mod corespunzător impulsionează politicile sociale generale. 214 09 Perspective de viitor 9.60 „Generațiile sunt descrise şi numărate" (S. Weigel). Omniprezența unor realități care se referă la generaţii şi relaţiile intergeneraționale necesită perspective interdisciplinare. Ea permite în acelaşi timp construirea unui pod între teorie, practică şi crearea de politici. Acest lucru necesită utilizarea unor metode diferite de cercetare şi de transfer de cunoştinţe. Pentru explicarea lor detaliată am avea nevoie de un alt „compendiu". Totuşi, chiar şi această tentativă de proiect demonstrează că „tematica intergenerațională" este un domeniu care este fascinant din punct de vedere ştiințific şi solicitat în practică. Sinoptica domeniilor de politică generaționale specifice Copilărie / adolescență / familie / vârstă / educaţie, etc. Activități / sarcini Menajul - „Îngrijire" Socializare Crearea de relații intergeneraționale în diferite arene ale vieții în prezent şi viitor Dezvoltarea personalitatii Identitate Factori Argumentele generale etice si politice Drepturile omului Dreptate/justețe Responsabilitate Fiabilitate Generativitate "Gendering"