Johdatus filosofian opiskeluun FILP1a Jani Hakkarainen (jani.hakkarainen@uta.fi) tutkijatohtori syksy 2016, Tay Kurssin ohjelma 1. Aloitus ja filosofian tutkimuskohteet, luonne sekä osa-alueet 2. Filosofian tutkimuskohteet, luonne ja osa-alueet 3. Filosofia filosofian historiana 4. Filosofia filosofian historiana 5. Filosofia käsiteanalyysinä 6. Filosofia käsiteanalyysinä 7. Metodologinen naturalismi 8. Metodologinen naturalismi 9. Muokattu metodologinen naturalismi ja yhteenveto Kurssin aihe ▪ Filosofian luonne, tutkimuskohteet, alueet ja menetelmät – Sellaisina kuin ne pääsääntöisesti näyttäytyvät Tampereen filosofian perus-, aineja syventävässä opetuksessa – Akateeminen filosofia (vrt. "filosofian" eri arkiset merkitykset) – Analyyttisen filosofian perinteen, laajasti ymmärrettynä, valtavirtaa – Valtavirtaa nykyisessä akateemisessa filosofiassa ▪ Ei nykyään eikä varsinkaan historiallisesti ainut filosofinen perinne tai suuntaus – Esim. nykyään kriittinen teoria (Frankfurthin koulu), marxilaisuus, hermeneutiikka, fenomenologinen perinne, post-modernismi, tomismi – Painottuu erilaisiin filosofisiin käsityksiin/teorioihin käsitteistä ja niiden mukana tulevista käsityksistä käsitteiden filosofisesta tutkimuksesta Apukirjallisuus ▪ Elliott Sober: Core Questions in Philosophy, Introduction ▪ Netti: – https://en.wikipedia.org/wiki/Philosophy – http://www.qcc.cuny.edu/SocialSciences/ppecorino/INTRO_TEXT/default.htm Mitä on akateeminen filosofia? Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Tutkimusyliopisto (esim. Tay) on laitos, jossa harjoitetaan tieteellistä tutkimusta ja opetetaan tutkimukseen pohjautuen ▪ Sikäli yliopistofilosofiakin, akateeminen filosofia, on ensisijaisesti joidenkin asioiden tutkimusta ja tähän tutkimukseen pohjautuvaa opetusta ▪ Akateeminen filosofia on siis sosiologisesti yksi tieteellisen tutkimuksen ala muiden joukossa ▪ Mutta mikä erottaa filosofian muista aloista? Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Tutkimusmenetelmä(t): – Ei yhtä filosofista metodia – Alustavasti filosofian tutkimusmenetelmiä voidaan luonnehtia negatiivisesti ▪ Ei empiirisiksi (vrt. esim. empiirinen psykologia, sosiologia, fysiikka, kemia) ▪ Eikä puhtaan formaaleiksi (vrt. matematiikka) – Tämä on kurssin yksi pääaiheista ja sitä käsitellään myöhemmin tarkemmin ja laajemmin Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Historia: – Monet erityistieteet, mm. psykologia ja sosiologia, jopa fysiikka, ovat historiallisesti eriytyneet filosofiasta ("tieteiden äiti") – Jäljelle on jäänyt sellaisten aiheiden tutkimus, jotka ainakin nykyään ymmärretään filosofisiksi aiheiksi Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Tutkimusaihe/kohde: – Edelleen filosofian alku on maailman ihmettely ▪ Platonin tarina Thaleksesta (n. 636–546 eaa) (Theaitetos 174a ff.) ▪ "Kaksi asiaa täyttää mieleni alati uudella ja kasvavalla ihmetyksellä ja kunnioituksella, sitä enemmän, mitä useammin ja vakavammin niitä pohdin: yläpuolellani kaartuva tähtitaivas ja sisälleni kätkeytyvä moraalilaki." (Kant: Käytöllisen järjen kritiikki (1788) Akademie Ausgabe 5:161.33–6)

Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Tutkimusaihe/kohde: – Maailma hyvin laajasti ymmärrettynä: ▪ Kaikki mitä on olemassa (entiteettien eli olioiden totaliteetti) ▪ Se, mitä ei ole olemassa, mutta ilmenee tms. ainakin ihmiselle: – Mahdollisesti kokemukset, merkitykset, käsitteet, moraaliset ja esteettiset ominaisuudet (esim. oikeudenmukaisuus), sosiaaliset seikat – Filosofinen(kin) tutkimus kohdistuu siis maailmaan tässä mielessä ▪ Sen näkökulma maailmaan on tyypillisesti hyvin yleinen (abstraktiotaso korkea) toisin kuin erityistieteiden erityiset näkökulmat ▪ Tämä tuottaa filosofialle korkean abstraktiotason tutkimusaiheet/kohteet Mitä on akateeminen filosofia? – Ihminen ja inhimillinen (esim. kokemukset) on osa maailmaa – Filosofia tutkii siis myös ihmistä ja inhimillistä – Mutta ei pelkästään ▪ Filosofian rajoittaminen ihmiseen ja inhimilliseen olisi antroposentristä eli ihmiskeskeistä – Mikä ongelmallista ainakin sen vuoksi, että antroposentrismi liioittelee ihmisen asemaa ▪ nykytietämyksen mukaan me ihmiset olemme mitättömiä olentoja maailmankaikkeudessa, joka ei ole olemassa meitä varten – Siis filosofian palauttaminen esim. kokemusten tutkimiseen on hyvin yksinkertaistavaa ▪ Filosofia ei siis keskity yksilön omiin kokemuksiin ja tuntemuksiin Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Erityisesti marxilaisessa perinteessä ajatellaan usein, että filosofian tulisi olla poliittista: – maailman paremmaksi paikaksi muuttamiseen tähtäävää ▪ Koska filosofinen tutkimus kohdistuu maailmaan, filosofian tutkimus ei ole eikä sen pidä olla myöskään kaikissa tapauksissa poliittista: – Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, että filosofinen tutkimus ei saa olla poliittista ▪ Esim. sosiaalisiin luokitteluihin, kuten 'nainen' tai 'musta', kohdistuva filosofia on tyypillisesti avoimen poliittista (esim. Sally Haslanger) Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Tutkimusaiheet keskeisesti abstrakteja eli hyvin yleisiä – Esim. kauneus, ylevyys, oikeudenmukaisuus, valta, oikea, hyvä, hyve, tieto, oikeutus, totuus, pätevyys, rationaalisuus, merkitys/mieli, oleva, olevan muoto – Näitä yrittävät tavoittaa abstraktit käsitteet ja termit (sanat) ▪ Jotka voivat soveltua periaatteessa hyvin monenlaisiin ilmiöihin, asioihin ja olioihin – Esim. periaatteessa yksityiskohdissaan hyvin monenlaiset teot voivat olla moraalisesti oikeita – Tuo moniin filosofisiin ongelmiin formaalia eli muodollista luonnetta ▪ Arkisesti puhutaan yleiskäsitteistä Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Yksi filosofisen ongelman tyypillinen muoto siis: – Mitä on x? ▪ Esim. mitä on kauneus, mitä on oikeudenmukaisuus, mitä on totuus, mitä on tieto? – Mitä on olla x? Tai: mikä muodostaa (konstituoi) x:n? Miten tämä asia on? ▪ Esim. mitä on olla tietoa, moraalisesti oikein, mistä tieto/moraalinen oikeus muodostuu – Tässä konstitutiivisen kysymyksen mielessä: miksi jokin on x? ▪ Esim. miksi jokin teko on oikein, miksi jokin uskomus on tietoa? ▪ Vs. kausaalinen "miksi": esim. mikä aiheuttaa uskomukset ▪ Vs. mitä pidetään yleisesti esim. moraalisesti oikeana ("kansan oikeustaju") (filosofia ei ole mielipidetutkimusta) – Mikä määrää (determinoi) sen, että jokin on x? ▪ Esim. mikä määrää sen, että jokin teko on oikein tai jokin uskomus on tietoa? ▪ Yleensä konstitutiivisesti, ei kausaalisesti määrää Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Ym. ovat siis filosofian yleisiä aiheita ja kysymyksiä – Joita tutkivat filosofian yleiset osa-alueet kuten ▪ estetiikka ▪ yhteiskuntafilosofia/poliittinen filosofia ▪ etiikka/moraalifilosofia ▪ (filosofinen) logiikka ▪ kielifilosofia ▪ (yleinen) epistemologia ▪ (yleinen) tieteenfilosofia ▪ (yleinen) metafysiikka Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Sen lisäksi on suuri ja vaihteleva joukko filosofian erityisiä aiheita ja kysymyksiä ja sikäli erityisiä osa-alueita – Esim. erityiset epistemologian kysymykset aistihavainnosta ja tiedon lähteistä – Esim. erityiset metafysiikan kysymykset vapaasta tahdosta, ihmisen mielestä ja sosiaalisesta maailmasta (sosiaalinen ontologia) – Esim. erityinen tieteenfilosofian kysymys syyn ja seurauksen suhteesta – Esim. erityinen etiikan kysymys ihmisarvosta ja sen perustasta – Esim. tunneteoria, mielenfilosofia, käsiteteoria ja teonteoria Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Filosofian erityisiä osa-alueita myös erityistieteiden, niiden ryhmien ja metodien filosofiat – Esim. yhteiskuntatieteiden/ihmistieteiden tieteenfilosofia – Esim. taloustieteen filosofia – Esim. oikeusfilosofia – Esim. tutkimusetiikka – Esim. fysiikan (tieteen)filosofia Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Lisäksi on filosofian eri osa-alueiden filosofista tarkastelua eli metatutkimusta – Esim. metaetiikka – Esim. meta-metafysiikka ▪ Ja tietenkin itse filosofiaan kohdistuvaa filosofista tutkimusta eli metafilosofiaa – Jota tämä kurssi pitkälti itse asiassa on ▪ Sekä filosofian historiaa Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Oleellista on kuitenkin ymmärtää, että jotakin filosofista tutkimusta ei aina voi kauniisti luokitella – vain johonkin osa-alueeseen kuuluvaksi – Esim. onko jokin ihmisen mielen filosofinen tutkimus ▪ metafysiikkaa, epistemologiaa, tieteenfilosofiaa vai psykologian filosofiaa? – Osa-alueet ovat temaattisesti osittain päällekkäisiä/leikkaavia (overlapping) Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Lisäksi filosofisissa teorioissa kannanotot eri kysymyksiin ovat yhteydessä toisiinsa – Esim. tietyt tietoteoreettiset kannanotot vaikuttavat ▪ tiettyihin metafyysisiin kannanottoihin ▪ vahva skeptisimi voi esim. sulkea pois metafyysisen realismin mielekkäänä metafyysisenä kantana Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Tutkimuksellisen luonteen seurauksia siihen, mitä akateeminen filosofia ei ole (vaikka maailmankatsomuksellista): – Jonkin tietyn elämänfilosofian, uskomusjärjestelmän tai maailmankatsomuksen opettamista tai harjoittamista ▪ Ei siis dogmatismia/sofismia tässä mielessä kuten uskonnoissa ja elämäntaito-oppaissa – Opetusta, jonka tavoitteena on kunkin ihmisen oman elämänfilosofian, uskomusjärjestelmän tai maailmankatsomuksen löytäminen ▪ Ensisijainen tarkoitus ei siis kunkin opiskelijan oma elämänprojekti kuten joissakin elämäntaitokoulutuksissa (siihen annetaan kyllä loistavia välineitä) – Opetusta, jonka tavoitteena on ihmisten "henkinen vapauttaminen" tms. ▪ Kuten joissakin tapauksissa uskonnoissa, erilaisissa elämäntaitokoulutuksissa (gurut, konsultit) ja jossakin määrin taideaineissa sekä itämaisissa perinteissä – Opetusta, jossa keskitytään vapaasti yksilön omiin kokemuksiin ja tuntemuksiin (vrt. esim. meditointi) Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Sillä akateeminenkin filosofia on filo-sofiaa, viisauden rakastamista – Ei viisaustiedettä: sofismia/sofiaa – Eikä dogmatismia – Vaan filosofisten aiheiden kriittistä tutkimusta – Sitä kautta viisauden tavoittelua saavuttamatta mitään lopullista viisautta/viisaan asemaa (kuten uskonnolliset johtajat ja gurut) ▪ Metaforisesti kiven pyörittämistä mäen päälle siten, että kivi aina vierii ainakin hieman takaisin ▪ Vrt. antiikin Kreikan Sisyfos-myytti ▪ Ja aina on vaarana kaivoon putoaminen kuten Thaleella... Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Silti filosofit ottavat julkaisuissaan kantaa filosofisiin ongelmiin – muodostamalla tarkasti ja huolellisesti artikuloituja filosofisia kantoja/teorioita ▪ Kannanoton on oltava mahdollisimman hyvin perusteltu eli argumentoitu (rationaalinen tässä mielessä) ▪ Vain äärimmäisen harvoin argumentti kuitenkaan vakuuttaa filosofiyhteisön, joka ei tunne maiden rajoja – Eli on ratkaiseva (decisive) tai lopullinen argumentti ja ratkaisu tässä mielessä – Eli saavutetaan filosofinen konsensus eli yksimielisyys – Näyttää siltä, että korkeintaan negatiivisina tuloksina: tuo kanta ei kerta kaikkiaan toimi tai sitä ei kannata kehittää enempää Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Osaratkaisuissa tuloksia tai ainakin laajaa yksimielisyyttä näytetään saavutetun: – esim. tieto edellyttää totuutta, mutta ei täydellistä varmuutta totuudesta ▪ totuus ei kuitenkaan ole riittävää tiedolle (mitä ikinä totuus onkaan) ▪ Tosiasia kuitenkin on, että tällä hetkellä moni filosofinen ongelma on ratkaisematta tai emme ainakaan tiedä, että meillä on ratkaisu – Antaa (induktiivisen) perusteen uskoa: ▪ yksikään tulevistakaan ratkaisuista filosofisiin ongelmiin ei ole itse asiassa ratkaisu – Olettaa, että ratkaisu on "lopullinen": poistaa ongelman Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Tästä huolimatta filosofin velvollisuus on pyrkiä vakuuttamaan filosofiyhteisö argumentatiivisesti – vaikka filosofi tietää yrityksen vaikeuden (itsekriittisyys) – filosofia on rationaalista ja diskursiivista toimintaa argumentaation mielessä – koska se tähtää totuuteen (totuuden etsimistä eli totuus-orientoitunutta) eidogmaattisesti ja argumentit mahdollistavat totuudenmukaisuuden arvioimisen ▪ Vs. uskonnot, ideologiat – kyseenalaisia, esim. harhaanjohtavia retorisia keinoja ja tunteisiin vetoamista tulisi välttää – ne vähintäänkin hämärtävät filosofisen kannan tai teorian totuuden arvioimista eli sitä, onko kyseinen kannanotto hyvin argumentoitu Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Filosofiassa tähdätään siis mahdollisimman hyvin argumentoituihin kantoihin, ratkaisuihin tai teorioihin – jotka voivat olla epätosia – koska hyvä argumentti ei ole välttämättä totuuden säilyttävää ja emmekä tiedä kaikkien perusteiden totuutta – Filosofin evidenssi muodostuu siis pitkälti argumenteista ▪ Kannat, ratkaisut tai teoriat ovat – kielellis-käsitteellisiä rakennelmia ja representaatioita ▪ joiden pitäisi voida olla tosia kohteestaan (esim. tiedosta, olevasta) ▪ Filosofian tutkimuskohde/aihe ei siis vain ja ainoastaan käsitteet, koska tähtäin totuudessa ▪ Tämän vuoksi mikään, joka ei ole kielellis-käsitteellistä, ei voi tarkkaan ottaen olla filosofinen kanta tai teoria (esim. kuvat ja kenties tunteet) Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Tämän vuoksi filosofiassa tähdätään myös käsitteelliseen tarkkuuteen ja täsmällisyyteen – Kantoja tai teorioita vaikea arvioida, jos ei osata sanoa, mitä arvioidaan – Argumenttien loogista voimaa on vaikea arvioida, jos niissä käytetyt käsitteet eivät ole tarkkoja ja täsmällisiä – Abstrakteissa aiheissa tapahtuu helposti sekaannuksia ▪ esim. eri filosofisten kantojen välillä ▪ koska hienovaraisten (subtle) erojen ymmärtäminen on ihmiselle vaikeata ▪ mikä johtaa helposti sekaannuksiin (confusions), kantojen sekoittamiseen toisiinsa ja yksinkertaistuksiin (esim. joitakin mahdollisia kantoja ei nähdä) Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Tämä johtaa myös (ainakin ideaalisti) mahdollisimman tarkkaan yhteisölliseen käsitykseen kyseisen filosofisen ongelmanratkaisuyrityksen/kantojen/teorioiden ominaisuuksista: – heikkouksista, vahvuuksista, perusteista, seurauksista, taustaoletuksista ja rakenteesta (onko esim. yksinkertainen vai monimutkainen) – suhteessa muihin teorioihin: erot muihin teorioihin ▪ erityisesti erot puoltavien argumenttien vahvuudessa ▪ Tämä on metaforisesti puiden näkemistä metsältä Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Sofistikoidut filosofiset teoriat, kielellis-käsitteellisinä rakennelmina, ovat potentiaalisia maailman käsittämisen eli ymmärtämisen välineitä – joita esim. erityistieteetkin voivat käyttää tutkimuksessaan, lainsäätäjät lakien säätämisessä, ihmiset elämässään suurien kysymysten pohdinnassa ▪ Mutta onko filosofia, voiko se olla, tiedettä siinä mielessä, että se tuottaa tietoa? Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Vastaus on eräissä kohdin myönteinen ▪ Filosofinen tutkimus tuottaa tietoa ainakin ratkaisuyritysten/kantojen/teorioiden ym. ominaisuuksista ▪ Positiivisesti ja negatiivisesti ▪ Kuten aiemmin todettiin, hyvät perusteet uskoa, että osittaista tietoa siitä, mitä x on tai mitä on olla x ▪ Tulemme näkemään, että filosofian historia tuottaa tietoa ▪ On hyvin epäselvää, tuottaako filosofia mitään muuta tietoa – Filosofian tuottaman muun tiedon "track record" on niin huono Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Filosofinen tutkimus on yhteisöllistä toimintaa – Sitä tehdään yhteistyössä muiden filosofien kanssa ▪ katsomatta kansallisia rajoja (kansainvälistä) ▪ Siksi tarvitaan yhteinen kieli, joka tällä hetkellä on englanti – Siinä toteutetaan tiedollista työnjakoa – Kuten muillakin aloilla – Se ei siis nykyään ole oleellisesti yksittäisten (ja kenties yksinäisten) "suurten ajattelijoiden" toimintaa Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Yhteisöllisyydestä johtuen filosofiassa on läsnä myös yhteisöllisen toiminnan varjopuolia ja ongelmia – valta-asetelmat ja niiden vaikutus ja väärinkäyttö, epäeettinen toiminta, muotivirtaukset jne. – Tästä ei kuitenkaan pidä tehdä nopeaa, helppoa skeptistä päätelmää, että akateeminen filosofia on tiedollisesti arvotonta ▪ Yhteisöllisyys mahdollistaa mm. vertaisarvioinnin, kurinalaisuuden ja kriittisyyden vuoksi – yleisesti ottaen luotettavamman kannanmuodostuksen ja oikeutettujen uskomusten (ja tiedon) hankinnan kuin yksittäisen ajattelijan toiminnassa Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Aiheistaan johtuen akateemisella filosofiallakin on maailmankatsomuksellinen puolensa ▪ Siinä tarkastellaan "suuria kysymyksiä" (kriittisesti) – Toisin kuin valtaosassa muista aloista – Yleiset ja erityiset filosofian kysymykset ovat juuri tällaisia ▪ Sillä on siis yhteys filosofien ja filosofian opiskelijoiden henkilökohtaisiin elämänfilosofioihin, maailmankatsomuksiin ja elämänprojekteihin – Mutta tämä yhteys on epäsuora Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Tästä johtuen filosofian yliopisto-opetuksellakin on myös sivistyksellinen ja kasvatuksellinen tehtävä: – Esim. opettaa asettamaan nykyfilosofian historialliseen yhteyteensä, mikä voi opettaa intellektuaalista nöyryyttä ▪ osa filosofian historian filosofista merkitystä – Esim. opettaa opiskelijoita näkemään maailman, filosofisten aiheiden ja suurten kysymysten sekä niiden ratkaisuyritysten monimutkaisuus ja vaikeus Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Opettaa siis kriittistä, tarkkaa ja huolellista ajattelua – vs. helppo dogmatismi ja helppoheikkeily ▪ Antaa kognitiivisia välineitä mitä erilaisten asioiden käsittelyyn ▪ Opettaa sietämään tiedollista epävarmuutta ▪ Mahdollistaa osaltaan mutta ei takaa kasvun henkiseen aikuisuuteen ja kriittiseen (maailman)kansalaisuuteen Aika-esimerkki ▪ The Atlantic –aikakauslehden artikkeli fyysikoiden painista ajan kanssa: – http://www.theatlantic.com/science/archive/2016/07/the-debate-over-timesplace-in-the-universe/492464/ Mitä on akateeminen filosofia? ▪ Filosofian tohtori Lauri Järvilehto (Filosofian Akatemia, tj): – "Monesti opiskelijat pettyvät filosofiaan, kun se [...] ei anna vastauksia elämän suurin kysymyksiin." (Kohti kutsumustyötä) – Tämä on Järvilehdon kritiikkiä akateemista filosofiaa kohtaan – Sen kuulee usein muiltakin tahoilta ▪ Valittaen täytyy todeta, että kollega ei ole kunnolla ymmärtänyt filosofian luonnetta ▪ Filosofian ei anna vastauksia, se antaa mahdollisia vastauksia Filosofia filosofian historiana Filosofia filosofian historiana ▪ Muistetaan, että ainakin toistaiseksi moni filosofinen ongelma on tiettävästi ratkaisematta ▪ Näitä ongelmia ovat yrittäneet ratkaista myös monet filosofit historiassa ▪ Osaa näistä ratkaisuyrityksistä ei ole osoitettu toimimattomiksi ▪ Ne ovat siis lähtökohtaisesti edelleen varteenotettavia ▪ On siis filosofian historiaa, joka on myös nykyfilosofiaa ▪ Siksi filosofiaa voi tehdä myös historiallisesti Vapaus ▪ Esim. poliittinen vapaus ▪ 1900-luvun lopulla keskustelua vapaudesta hallitsivat positiivinen ja negatiivinen vapaus, joka tarkoitti – aktiivisen estämisen poissaoloa – Olen esim. vapaa muuttamaan Tampereelta Kilpisjärvelle, koska julkinen valta ei sitä aktiivisesti estä ▪ Quentin Skinner kuitenkin osoitti historiallisella tutkimuksella 1600luvun alun Englannista, että – On toinenkin negatiivisen vapauden käsitys, jonka mukaan vapaus on estämisen poissaoloa, oli estäminen aktiivista tai passiivista – Esim. Englannin kuningas rajoitti parlamentin vapautta tehdä päätöksiä, koska hänen oli mahdollista estää päätöksenteko hajottamalla parlamentti, vaikka hän ei aktiivisesti käyttänyt valtaansa Vapaus ▪ Skinner osoitti, että tämä käsitys negatiivisesta vapaudesta oli painunut "historian hämärään", se oli unohdettu ▪ Hän nosti sen kuolleista historiallisella tutkimuksella ja näytti, että kyseessä on varteenotettava käsitys vapaudesta ▪ Nykykeskusteluun syntyi ns. tasavaltalainen käsitys vapaudesta – varsinaisen negatiivisen ja positiivisen käsityksen rinnalle ▪ Skinnerin esimerkki osoittaa, että jopa intellektuaalihistoriallinen ja politiikan historian tutkimus voi kontribuoida filosofisesti Filosofia filosofian historiana ▪ Ei ole itsestään selvää, että mikä tahansa historiallinen filosofinen käsitys, käsite, teoria tai ongelmanratkaisuyritys on varteenotettava nykyään ▪ Varteenotettavuus pitää erikseen osoittaa ▪ Lisäksi täytyy näyttää, että historiallinen filosofi todella yritti ratkaista samaa tai ainakin melkein samaa ongelmaa kuin nykyään ▪ Filosofian historiallisessa tutkimuksessa nykyfilosofiana on siis kolme päätehtävää: – Perustella tulkinnan historiallinen tarkkuus – Näyttää, että historiassa ja nykyään puhutaan samasta tai ainakin melkein samasta asiasta – Osoittaa tulkinnan filosofinen merkitys nykykeskustelulle ▪ Kun nämä ehdot täyttyvät, tutkimus on suoraan nykyfilosofiaa Filosofia filosofian historiana ▪ Tällaista historiallista filosofiaa tekevän velvollisuus on siis argumentoida siten, että – perustelee vakuuttavasti näiden kolmen ehdon täyttyvän: ▪ Historiallinen tarkkuus, sama tai melkein sama ongelma ja filosofinen relevanssi edelleen ▪ Historiallista tarkkuutta argumentoidaan filosofian historiassa tekstuaalisin ja/tai kontekstuaalisin perustein – Esim. klassikkoteoksen teksti ja sen filosofian historiallinen konteksti (keskustelu tai keskustelut johon tai joihin se on puheenvuoro) ▪ Kolmannen ehdon argumentti on tyypillisesti rehabilitoiva: kuten Skinner (vapaus) tai MacIntyre ja Martha Nussbaum (hyve-etiikka), jokin filosofinen kanta "nostetaan kuolleista" ▪ Voi myös muistuttaa jonkin kannan toimimattomuudesta Filosofia filosofian historiana ▪ Tämä voi myös tapahtua yhteisenä toimena, jossa tehtävät on jaettu: – Joku/jotkut keskittyvät historiaan – Toinen/toiset filosofiseen relevanssiin – Kaikki pitävät huolta siitä, että puhutaan samasta asiasta – Tämä kaikki voi toteutua myös jossakin erityisessä filosofisessa keskustelussa – Olla spontaania: itseorganisoitunutta ▪ Ei siis ennalta suunniteltua ja sovittua ▪ Vaan jonkin keskustelun seuraus, joka voi olla alun perin tarkoittamaton Filosofian historia sivistäjänä ▪ Filosofian historiaa opetetaan osana filosofiaa sen filosofisen ajankohtaisuuden vuoksi ▪ Opetuksella on myös sivistyksellinen tehtävä: – Opettaa filosofian perinnettä ja erilaisia perinteitä – Opettaa historian tajun tuomaa perspektiiviä ja intellektuaalista nöyryyttä (muttei nöyristelyä): ▪ Filosofiset ongelmat ja niiden ratkaisuyritykset ovat ainakin jossain määrin riippuvaisia ajastaan – Esim. muotivirtaukset ja valta-asetelmat vaikuttavat myös filosofeihin, filosofia voi olla vaarallista filosofille itselleen, jos se haastaa valta-asetelmat liikaa ▪ Niin myös meidän ongelmamme ja niiden ratkaisuyritykset ▪ Induktiivisia perusteita, että ei lopullisia ratkaisuita Toiseuden kohtaaminen ▪ Toiseutta voi kohdata myös paperilla: – Filosofian klassikkojen teksteissä kohtaa usein outoja, vieraita asioita, joista jotkut näyttävät suorastaan käsittämättömiltä (unintelligible) ja ristiriitaisilta – Monesti eteen tulee myös moraalisesti hyvin kyseenalaisia näkökantoja meidän ihmisarvomoraalimme näkökulmasta – Sanalla sanoen, emme jaa klassikkojen kanssa kaikkia taustaoletuksia, viitekehys on eri Toiseuden kohtaaminen ▪ Jaettu viitekehys on ymmärtämisen välttämätön ehto Ymmärtämisen suhteen ongelma voi siis olla myös minussa, ei pelkästään kirjoittajassa – Hyödyllinen moraalinen opetus – Monesti on myös hyvä tulkita toisen ihmisen kirjoituksia ja sanomisia suopeasti eli yrittää ymmärtää niitä hänen lähtökohdistaan käsin Täsmällisen tulkinnan filosofinen hyve ▪ Lisäksi on filosofinen hyve tulkita toisen filosofin ongelmanasettelua, kantaa ja argumentteja tarkasti – kuvata ne mahdollisimman kohdallisesti ja täsmällisesti ▪ Jos esim. kritisoi häntä, niin muuten kritiikki ei osu maaliin ▪ Joskus on myös hyödyllistä tarkentaa toisen filosofin ongelmanasettelua, kantaa ja argumentteja ▪ Muistetaan, että filosofia tutkii korkean abstraktitason asioita, joka – korostaa hienojakoisten erojen merkitystä – varsinkin argumentaatiossa – puhuttiinko esim. samasta asiasta ja ongelmasta (mikä oli kysymys) Filosofian historia itsekritiikkinä ▪ Filosofian historia, kuten historian yleensä, opettaa siis karkeiden anakronismien välttämistä: – menneen arvioimista yksinomaan nykynäkökulmasta ▪ Filosofian historia voi opettaa myös meille, mistä olemme tulleet siihen, mitä nykyään olemme – Esim. paljastaa taustaoletuksia, jotka olemme perineet historiastamme – Siksi onkin filosofisesti tarpeellista tutkia hyvinkin tarkkaan nykyään vaikutusvaltaisten klassikoiden omia oletuksia ja taustaoletuksia – Voimme periä niitä helposti huomaamattamme ja kritiikittömästi ▪ Filosofia on itsekriittistä, joten filosofin velvollisuus on olla kriittisesti tietoinen oletuksistaan ja taustaoletuksistaan järkevissä mitoissa ▪ Ei tarkoita, että nämä taustaoletukset ovat lähtökohtaisesti ongelmallisia Esimerkiksi humelainen kausaliteettiteoria ▪ David Hume (1711-1776) on kiistatta klassikko mm. syyn ja seurauksen suhteen eli kausaliteetin filosofiasta (tieteenfilosofiasta ja metafysiikasta) ▪ Hän kannatti tietynlaista säännönmukaisuuseli regulariteetti-teoriaa kausaliteetista: – Lyhyesti: se on tapahtumien säännönmukaista esiintymistä yhdessä ▪ Kritisoi voimakkaasti teorioita, joiden mukaan – Aidot kausaaliset voimat maailmassa perustavat syyn ja seurauksen suhteen yksittäiset esiintymät eli instanssit – Kausaliteetti on absoluuttisesti välttämätön yhteys: syyn esiintyminen tekee seurauksen esiintymisen absoluuttisen välttämättömäksi ▪ Kausaliteetti on Humen mukaan absoluuttisesti kontingentti yhteys: – On absoluuttisesti mahdollista, että syy esiintyy, mutta seuraus ei esiinny – Kontingentti: mahdollinen joka ei ole välttämätön Esimerkiksi humelainen kausaliteettiteoria ▪ Viime vuosikymmeninä Humen säännönmukaisuusteoria on käytännössä kumottu vastaesimerkeillä ▪ Silti hänen näkemyksensä kausaliteetista absoluuttisesti kontingenttina yhteytenä tai suhteena on edelleen mukana kannatetuissa kausaliteettiteorioissa ▪ Humen vaikutusvaltainen kausaliteetin kriittinen käsittely on siis edelleen laajasti hyväksytty ▪ Onko sen taustaoletukset, mahdollisesti ongelmallisetkin, siis peritty kritiikin hyväksynnän mukana? ▪ Humeen kohdistuva filosofian historiallinen tutkimus voi valaista Humen taustaoletuksia (pitkälti tekemättä tällä hetkellä) Filosofian historia itsekritiikkinä ▪ Tällaisessa historiallisessa filosofoinnissa on siis argumentoitava seuraavasti: – Ensin kaivaa esille ja osoittaa Humen kausaliteettikritiikin taustaoletukset – Arvioida niitä filosofisesti – Jos taustaoletukset ovat ongelmallisia, tarkastella sitä, voidaanko kausaliteettia absoluuttisesti kontingenttina yhteytenä perustella muilla, hyväksyttävämmillä taustaoletuksilla – Tuoda nykyfilosofit tietoiseksi näistä seikoista ▪ Jälleen tämän kaiken voivat tehdä useammat filosofit yhdessä tai se voi toteutua jossakin erityisessä filosofisessa keskustelussa Filosofian historia itseymmärryksenä ▪ Varsinkin fenomenologisen ja hermeneuttisen perinteen filosofit korostavat filosofiaa itseymmärryksenä ▪ Osa tätä itseymmärrystä on kriittinen tietoisuus perityistä taustaoletuksista ▪ Filosofisen tutkimuksen tulee siis kohdistua oleellisesti, vaikka ei ainoastaan, näihin perittyihin taustaoletuksiin Filosofian historia itseymmärryksenä ▪ Filosofian historia on tällaista filosofista tutkimusta ▪ Hume-esimerkki käy tähänkin ▪ Argumentaatio on hyvin vastaavaa kuin siinä ▪ Siksi filosofian historia on elimellinen osa filosofiaa ja sen opettamista ▪ Siksi filosofian klassikoita tulee opiskella ja tutkia tarkkaan – Näin tehdäänkin fenomenologiassa ja hermeneutiikassa paljolti tehdäänkin Perinteen/perinteiden uusintaminen ▪ Yllä olen pyrkinyt perustelemaan ja sikäli oikeuttamaan filosofian historian osana filosofiaa ja sen opetusta ▪ Rehellisyyden nimissä filosofian historian opetuksella on myös uusintava funktio: – Sen avulla opetetaan kertomuksia nykyisen filosofisen perinteen ja erityisten perinteiden historiasta – Sikäli näitä perinteitä uusinnetaan uusille sukupolville – Osa kasvamista mihin tahansa perinteeseen on oppia sen historiallinen kertomus – Hyvä esimerkki tästä on filosofian "suuri tarina" esi-sokraatikoista nykypäivään ▪ Keskeisimpiä hahmoja Sokrates, Platon, Aristoteles, Descartes, Hume ja Kant Perinteen/perinteiden uusintaminen ▪ Siinä ei ole sinänsä, itsessään mitään väärää ▪ On käytännössä välttämätöntä ja hyödyllistä perinteen ylläpitämiseksi ja filosofian oppimiseksi ▪ Filosofin, jonka velvollisuus on olla itsekriittinen, tulee kuitenkin olla tietoinen uusintamisesta ja – suhtautua kriittisesti suuriin historiallisiin tarinoihin – mutta ne on kuitenkin syytä oppia ensin ▪ koska sellainen kritiikki, joka ei osu maaliinsa, on huonoa kritiikkiä Teorioiden historia ▪ Filosofian historian tutkimus voi myös kartoittaa nykyään vakavasti otettavien filosofisten teorioiden – Syntyhistoriaa (genesistä: "geneettinen näkökulma") – Suhdetta aiempaan niiden historiaan ▪ Myös tässä mielessä filosofian historian tutkimuksella on annettu panos nykyfilosofiaan – kartoittamalla sitä, mitä nykyfilosofia on opillisesti perinyt filosofian historiasta – Esim. metafilosofisen erottelun analyyttinen vs. mannermainen filosofia syntyhistoria noin sata vuotta sitten ▪ professorimme Leila Haaparanta on tutkinut tätä varsinkin modernin logiikan syntyhistorian näkökulmasta Teorioiden historia ▪ Onnistuessaan tällainen historiallinen filosofoiminen voi toimia nykyfilosofian itsekritiikin ja itseymmärryksen välineenä – Olla sikäli todellakin filosofista ▪ Miten tällaisessa filosofoimisessa argumentoidaan? – Historiallinen tarkkuus on relevanttia – Kehitys/muutoshistoria painottuu: ▪ Historiallisesti kohdallinen tarina teoriahistoriasta nykypäivään – Jälleen voi olla yhteinen toimi, jossa noudatetaan työnjakoa ▪ Tärkeää myös tutkimustulosten kommunikointi nykyfilosofiaan Filosofian historian sudenkuopat ▪ Kolme sudenkuoppaa jotka on hyvä välttää: 1. Historistinen äärirelativismi tai skeptisismi 2. Filosofian taantuminen antikvarismiksi 3. Filosofian klassikot "profeettoina" Historisistinen äärirelativismi ▪ Filosofian historian ylikorostaminen ja ylikorostuminen voi johtaa historisistiseen äärirelativismiin filosofiassa: – Kaikki filosofia on riippuvaista ajastaan – Ajat vaihtuvat ja muuttuvat – Siis, filosofisia käsityksiä, käsitteitä, ongelmia ja ongelmanratkaisuyrityksiä ei voi arvioida yliajallisesti – Kaikki filosofia on siis samanarvoista vain oman aikansa lapsena ▪ Tämä on tietenkin huono argumentti, koska – Kahdesta ensimmäisestä perusteesta eli premissistä ei seuraa tietenkään kolmatta väitettä eli niiden johtopäätöstä Antikvarismi ▪ Filosofian historian ylikorostamisessa ja ylikorostumisessa vaarana: – mikä tahansa historiallinen filosofia on relevanttia filosofian historian ja filosofian tutkimuskohde ▪ Näin ei tietenkään ole, koska kaikki historiallinen filosofia ei täytä seuraavaa kriteeriä: – filosofian historian tulee olla filosofista – ainakin epäsuorasti filosofisesti edelleen relevanttia ▪ Antikvarismi, filosofian historian kiinnostavuus sinänsä, ei siis ole filosofinen asennoituminen – kuten ei ole historiallinen asennoituminen, että historia sinänsä on relevanttia – Vrt. antikvariaatti Filosofian klassikot "profeettoina" ▪ Filosofia filosofian historiana ei saa myöskään johtaa dogmaattiseen, kritiikittömään ja sikäli epäfilosofiseen suhtautumiseen klassikkoihin lähes profeettoina – joilla on (salattu) viisaus – jonka selvittäminen on nykyfilosofian tehtävä – joka siten ottaisi edistysaskeleita ▪ Kunkin ajan tehtävä on filosofoida itse Käsitteiden historiallinen tutkimus Käsitteiden historia ▪ Eräs tapa tutkia filosofisia käsitteitä, on tarkastella niiden historiaa ja historiallisia juuria eli niiden eri muotojen syntyä ja muutoksia – niiden esiintymistä ja käyttöä – niitä koskevia filosofisia käsityksiä ja teorioita ▪ filosofian historiassa, esim. klassikkojen teksteissä ▪ Tällöin tehdään näiden käsitteiden filosofista historiaa ▪ Tällaisessa tutkimuksessa tehtävä on osoittaa, että – käsitteen historiassa todella jäljitetään samaa käsitettä TAI – kartoitetaan erilaisia käsityksiä ja teorioita kyseisestä käsitteestä tai vastaavan filosofisen teknisen termin merkityksestä/käytöstä Käsitehistoria ▪ Käsitteiden historian muoto ▪ Esim. filosofi Joachim Ritter (1903-1974), historioitsija Reinhart Koselleck (1923-2006) ja kulttuurintutkija Raymond Williams (1921-1988) ▪ Saks. "Begriffsgeschichte" ▪ Saksasta lähtöisin oleva koulukunta varsinkin aatetai intellektuaalihistoriassa, levinnyt sittemmin muuallekin ▪ Suurtöitä mm. Historisches Wörterbuch der Philosophie – Filosofisten käsitteiden historiaa siten kuin se ilmenee filosofien teksteissä – Luonteeltaan siis tekstuaalista tutkimusta ▪ Suomessa esim. Käsitteet liikkeessä. Suomen poliittisen kulttuurin käsitehistoria (Vastapaino 2003) Cambridgen koulukunta ▪ Käsitteiden historian muoto ▪ Esim. Skinner, John Dunn, John Pocock 60-luvun lopulta alkaen (Suomessa esim. Tampereella väitellyt Sami Syrjämäki) ▪ Perinteisen käsitehistorian ankara kriitikko – Kuten myös perinteisen marxilaisen, historiallis-materialistisen poliittisen teorian historian kriitikko ▪ Korostaa historiallis-sosiologis-poliittisen kontekstin merkitystä – mm. filosofisten käsitteiden, käsitysten, argumenttien ja teorioiden ymmärtämisessä – Niitä pitää tutkia nimenomaan ym. kontekstissaan, ei vain teksteissä kuten perinteisessä käsitehistoriassa eikä in abstracto – Voidaan myös ymmärtää käsitehistorian uutena menetelmänä Genealogia ▪ Nietzscheltä peritty, Michel Foucaultin (1926-1984) jalostama lähestymistapa, jossa karkeasti sanottuna – käsitteiden ajatellaan olevan inhimillisissä ja varsinkin yhteiskunnallisissa käytännöissä ja toimintatavoissa – käsitteitä ja käsitteellisiä viitekehyksiä pitää siis tutkia tutkimalla käytäntöjä ja niiden historiaa – kuinka käytännöt ja käsitteet sosiaalisesti rakentuvat (konstruoituvat) – myös abstraktien yleiskäsitteiden kuten valta kohdalla: ▪ miten vallan käsite ilmenee esim. modernin yhteiskunnan käytännöissä kuten politiikkasuosituksissa ja hallintomalleissa ja miten ne ovat muodostuneet – Käsitteiden ja käytäntöjen tutkimus on historiallis-sosiologis-antropologista Genealogia ▪ Sally Haslanger, joka on analyyttinen feministinen filosofi (MIT), on hahmotellut "deskriptiivistä genealogiaa": – Tutkimusta, joka valaisee sosiaalista matriisia (historia, käytännöt, voimasuhteet), jossa teemme käsitteellisiä erotteluita ▪ esim. sukupuolija rotuerotteluita – Näin valaisemme näitä käsitteitä "operatiivisina käsitteinä", joiden mukaan toimimme (vs. "manifestit käsitteet": artikuloidut käsitteet) – On helppo nähdä, että tällaisen tutkimuksen osana olisi historiallinen ja myös filosofian historiallinen tutkimus ▪ ym. käsitteiden filosofian historiana, jossa niitä on pyritty oikeuttamaan ▪ vaikka Haslanger ei itse ole tehnyt sellaista tutkimusta Käsitteiden empiiristä tutkimusta ▪ Käsitehistoriaa, Cambridgen koulukuntaa ja genealogiaa yhdistää: – Käsitteiden ja vastaavien sanojen (teknisten termien) käytön empiirinen tutkimus ▪ Perustuu aineistoihin ▪ Historiaa (aatetai intellektuaalihistoriaa), ja jopa sosiologiaa ja antropologiaa ▪ Myös filosofian historiaa on ollut ja voi olla mukana ▪ Sikäli siis poikkija/tai monitieteelistä tutkimusta Käsitetutkimuksen ongelma ▪ Ainakin osittain empiirisenä esim. käsitteiden historiallinen tutkimus kuten käsitehistoria kertoo – miten käsitteet on ymmärretty (filosofian) historiassa ▪ Mutta se ei kerro ainakaan suoraan, onko ne ymmärretty oikein – Vrt. pelkkä filosofian historiallinen tutkimus ei kerro, pitäisikö meidän hyväksyä jokin historiallinen filosofinen teoria, esim. aristoteelinen hyve-etiikka ▪ Sen saamiseksi selville, miten filosofian käsitteet ymmärretään oikein, filosofiassa on kehittynyt käsiteanalyyttinen menetelmä – Koskee erityisesti yleiskäsitteitä kuten vapaus, totuus ja tieto – Klassinen analyyttisen filosofian menetelmä, joka on tunnettava ymmärtämisen ja opiskelun vuoksi Käsiteanalyysi Klassinen käsiteteoria ▪ Käsitenalyyttisen menetelmän taustalla ▪ Klassinen teoria käsitteiden struktuurista eli rakenteesta ▪ Leksikaalinen eli sananmittainen käsite C – koostuu yksinkertaisemmista käsitteistä eli sen komponenteista (rakennetekijöistä) ▪ C:llä on siis kompositio ▪ Yksinkertaisemmat käsitteet voivat koostua taas yksinkertaisimmista ▪ Ne voivat myös olla atomaarisia/primitiivisiä: eivät koostu enää yksinkertaisimmista käsitteistä ▪ Vrt. fundamentalistinen teoria oikeutettujen uskomusten rakenteesta tietoteoriassa Klassinen käsiteteoria ▪ C:n komponentit – ilmaisevat erikseen välttämättömät ja yhdessä riittävät ehdot ▪ käsitteen C ekstensioon eli alaan kuulumiselle – sille, mihin C soveltuu (applies) totuudenmukaisesti ▪ oikein tässä mielessä ▪ C:n ekstensio eli ala – määrittelevät C:n (definitio) ▪ C ja komponentit yhdessä – Ko-ekstensionaalisia: sama ekstensio eli soveltuvat täsmälleen samoihin asioihin Tiedon standardianalyysi ▪ Esim. standardianalyysin mukaan leksikaalinen käsite tieto koostuu yksinkertaisimmista käsitteistä – hyvin perusteltu/oikeutettu (oikeutus) – tosi (totuus) – uskomus ▪ jotka voivat koostua taas yksinkertaisimmista käsitteistä tai olla atomaarisia/primitiivisiä – Erikseen välttämättömät ja yhdessä riittävät ehdot sille, että jokin on tietoa Tiedon standardianalyysi ▪ Siis, välttämättä, jos jokin on oikeutettu tosi uskomus, se on tietoa – Ts. se kuuluu käsitteen tieto alaan/'tieto' soveltuu siihen ▪ Myös "toiseen suuntaan": – välttämättä, jos jokin on tietoa, niin se on oikeutettu tosi uskomus ▪ "Tieto" ja "oikeutettu tosi uskomus" ovat ko-ekstensionaalisia – Täsmälleen sama ekstensio – Itse asiassa, niillä on sama merkitys eli ne ovat synonyymejä Tiedon standardianalyysi ▪ Standardianalyysi voidaankin ilmaista bikonditionaalina: – Henkilö tietää, että p, jos ja vain jos (joss) hän ▪ Uskoo, että p ▪ Uskoo oikeutetusti, että p ▪ p on tosi – p on propositio, joka on ilmaistu jollakin kielen väitelauseella – Bikonditionaali: kaksoiskonditionaali ▪ Ehtolause "jos ... , niin ..." menee kumpaankin suuntaan "jos ja vain jos":n ympärillä ▪ Logiikan "ekvivalenssi" <-> Klassinen käsiteteoria ▪ Kaksoiskonditionaalin/ekvivalenssin totuusehdot (mihin tämä käsite siis soveltuu): – Tosi: kumpikin lause "joss":n ympärillä on tosi tai epätosi ▪ Olemme tietenkin kiinnostunut tapauksista, joissa jompikumpi puoli on tosi ▪ Ekvivalenssi tarkoittaa juuri tätä: tosia tai epätosia yhdessä ▪ Siis, tiedon käsitteen standardianalyysi on tosi, jos ja vain jos – "henkilö tietää, että p" JA "hänellä on oikeutettu tosi uskomus, että p" ovat tosia – kaikissa mahdollisissa tapauksissa – Ts. ei ole sellaista mahdollista tapausta, jossa jompikumpi on epätosi – Mahdollisuus tässä käsitteellistä: ▪ tapauksen mahdollisuuden mittapuu on sen käsitettävyys (käytännössä ristiriidattomuus) Käsiteanalyysi ▪ Mikäli jokin käsite onnistutaan analysoimaan klassisen käsiteteorian mukaisesti, niin kyseessä on merkittävä tulos: – Saamme tietää, mitä kyseinen käsite tarkoittaa tai mikä se on ▪ Saamme määriteltyä (definitio) sen tiukassa, loogisessa mielessä – Saamme tietää oikean määritelmän (vs. esim. käsitehistoria) – Saamme tietää täsmälliset (determinaatit) ehdot käsitteen soveltumiselle ▪ Ts. sen referenssin määräytymiselle eli determinaatiolle ▪ Mihin esim. "tieto" viittaa Käsiteanalyysi ▪ Välttämättä, jos jokin täyttää kaikki nämä ehdot, niin se kuuluu käsitteen ekstensioon – Käsitteen ekstensio on determinaatti eli määrätty: ▪ Selkeärajainen ▪ Olettaen, että analysoivat käsitteet ovat alaltaan määrättyjä ▪ Ei epäselvyyttä, ei rajatapauksia kuten esim. käsitteen kalju ekstensiossa ▪ Analyysi on reduktiivinen eli palauttava: – Analysoitu käsite eli analysandum ei esiinny analysoivissa käsitteissä eli analysans:ssa ▪ Analysandum palautetaan analysans:iin ▪ Ko-ekstensionaalisia ▪ Muuten määritelmä olisi kehällinen Käsiteanalyysi ▪ Saamme siis tietää, mitkä tapaukset tulee kategorioida kyseisen käsitteen alle ▪ Lisäksi voidaan muodostaa uusia käsitteitä yhdistelemällä analysoituja käsitteitä – Käsitteenmuodostus (concept acquisition) ▪ Näistä syistä filosofit ovat olleet ja edelleen ovat motivoituneita seuraamaan käsiteanalyyttistä menetelmää – Siinä on tietty järki, rationaliteetti Käsiteanalyysi ▪ Millä tavalla käsitteanalyyttisessä filosofiassa argumentoidaan? ▪ Filosofit pyrkivät muodostamaan reduktiivisia analyysejä/määritelmiä filosofisista käsitteistä ▪ Datana/evidenssinä toimivat intuitiot ▪ Omia intuitioitaan tarkastelemalla filosofi ehdottaa määritelmää jollekin käsitteelle ▪ Hän pyrkii määritelmään, jota hänen intuitionsa tukevat ja toisaalta eivät kumoa Käsiteanalyysi ▪ Analyysiä/määritelmää koetellaan tarkastelemalla mahdollisia tapauksia, joissa – analysandum tai analysans on epätosi JA vastaavasti toinen niistä on tosi – Esim. henkilöllä on oikeutettu tosi uskomus, mutta hän ei tiedä – Esim. henkilö tietää, mutta hänellä ei ole oikeutettua totta uskomusta – Miten näiden lauseiden totuutta koetellaan? ▪ Intuitioilla esimerkkitapauksista tai ajatuskokeista – jotka ovat käsitteellisesti mahdollisia Käsiteanalyysi ▪ Mitä "intuitioilla" tarkoitetaan? – Mitä ajattelee esimerkkitapauksista/ajatuskokeista kompetenttina eli pätevänä kielenkäyttäjänä – Kompetentilla kielenkäyttäjällä on käsitteet hallussa – Siksi ne ovat dataa/evidenssiä – Filosofinen tarkastelu siis eksplikoi eli tuo esille näitä intuitioita Käsiteanalyysi ▪ Esim. ajatuskoe, jossa henkilöllä on oikeutettu tosi uskomus – mutta emme kompetentteina kielenkäyttäjinä sanoisi, että hän tietää – Analysans on tosi – Analysandum on epätosi – Tällöin ajatuskoe on vastaesimerkki tiedon standardianalyysille ▪ Vastaesimerkki kumoaa tiedon standardianalyysin Käsiteanalyysi ▪ Kaikki tämä tapahtuu a priori – "nojatuolissa" esimerkkitapauksia/ajatuskokeita tarkastelemalla intuitiivisesti – Käsiteanalyysien/määritelmien tiedollinen oikeutus on riippumatonta empiriasta tai havainnoinnista – Jos oikeutus riippuisi empiriasta, niin se olisi a posteriori ▪ Jos käsiteanalyysi on siis filosofian menetelmä, niin filosofia on luonteeltaan a priori tiede – Ei-empiirinen – Vrt. matematiikka Käsiteanalyysi ▪ Filosofialla on distinktiivinen menetelmä – Menetelmä joka erottaa sen muista tieteistä ▪ Jos filosofia on oleellisesti tiettyihin käsitteisiin kohdistuvaa tutkimusta, niin käsiteanalyyttinen menetelmä saa filosofian luonteesta tukea – koska se sopii niin hyvin yhteen tämän luonteen kanssa Käsiteanalyysi ▪ Historiallinen havainto: – Toistaiseksi ei ole kyetty esittämään yhtään käsiteanalyysiä, joka ei olisi kontroversiaalinen eli kiistanalainen ▪ Lisää: – http://plato.stanford.edu/entries/concepts/ – http://plato.stanford.edu/entries/analysis/ Lisäys filosofian tutkimuskohteisiin ▪ Erona muihin aloihin, filosofiassa myös menetelmät/metodit ovat tyhjentävästi filosofisen tarkastelun ja tutkimuksen kohteita ▪ Muilla aloilla menetelmien kehittäminen on tietenkin myös tärkeää, kenties vielä tärkeämpää kuin filosofiassa – Osa tieteellistä kehitystä ▪ Mutta niissä menetelmän kehittäminen ei ole pelkästään kyseisen alan tutkimusta – Esim. kokeellisen psykologian menetelmien kehittäminen ei ole pelkästään kokeellista psykologiaa, fysiikassa menetelmien kehittäminen ei ole pelkästään fysiikkaa Lisäys filosofian tutkimuskohteisiin ▪ Filosofisia ongelmia luonnehtii, että – Niiden kohdalla ajattelu on sotkeutunut itseensä (mm. David Papineau): ▪ Ongelman ratkaisu ei onnistu, koska eri ratkaisuyritykset tuovat vain esille ajattelumme taustaoletuksien ja rakenteiden keskinäisiä ja sisäisiä jännitteitä tai suoranaisia ristiriitoja ▪ Siksi ongelman ratkaisu on hyvin vaikeaa – Kuten voidaan havaita filosofisista ongelmista historiallisessa katsannossa – Ei ole selkeätä menetelmää ratkaista ongelma Ongelma 1: huonot saavutukset ▪ Historiallinen havainto: – Toistaiseksi ei ole kyetty esittämään yhtään käsiteanalyysiä, joka ei olisi kontroversiaalinen eli kiistanalainen – Esim. 'tiedosta' käyty valtavan laajaa keskustelua vuodesta 1963 ilman yksimielisyyttä filosofiyhteisössä ▪ Käsiteanalyysin avulla ei siis ole saavutettu selkeitä tuloksia käsitteiden määritelminä/analyyseina ▪ Käsiteanalyysi on siis tutkimusagenda, joka ei ole ollut hedelmällinen Ongelma 1: huonot saavutukset ▪ Onko kuitenkin onnistuttu esittämään parempia tiedon käsitteen analyysejä kuin standardianalyysi? ▪ Onko kuitenkin onnistuttu selventämään käsitteitä ja eri analyysien vahvuuksia ja heikkouksia? Ongelma 2: heikko psykologinen selitysvoima ▪ Klassinen teoria käsitteiden rakenteesta ei kykene selittämään kokeellisen psykologian löytöjä kognitiomme toiminnasta: – Tietyt alakategoriat otetaan tyypillisempänä kuin toiset – Esim. omenoiden oletetaan olevan tyypillisempiä hedelmiä kuin luumujen – Hedelmän alakategorian omena katsotaan siis olevan tyypillisempi kuin luumu – Se myös luokitellaan nopeammin hedelmäksi kuin luumu – Omena on hedelmän "prototyyppi" toisin kuin luumu – Tätä tyypillisyyspainotusta klassinen teoria käsitteiden struktuurista ei kykene selittämään ▪ koska siinä ei ole mitään painotuksia Ongelma 2: heikko psykologinen selitysvoima ▪ Alustavana vastauksena tähän kritiikkiin voidaan esittää: – Ei ole itsestään selvää, että filosofisen teorian käsiteteorian täytyy sopia yhteen psykologisen teorian kanssa – Riippuu käsitteiden ontologiasta: ▪ Jos käsitteet ovat esim. abstrakteja olioita, niin ne eivät ole mentaalisia representaatioita ja psykologinen teoria ei koske niitä ▪ Toki meillä pitää olla jonkinlainen kognitiivinen pääsy käsitteisiin Prototyyppiteoria ▪ Käsiteanalyysiä voidaan kuitenkin muokata käsitteiden rakenteen teorian suhteen siten, että käsiteteoria sopii yhteen psykologian kanssa ▪ Lyhyesti: – Jokin kuuluu leksikaalisen käsitteen C alaan, vain jos (mutta ei jos ja vain jos) ▪ sillä on riittävä määrä ominaisuuksia, jotka ovat C:n konstituentteja ▪ Esim. omena jakaa enemmän ominaisuuksia hedelmän kanssa kuin luumu ja siksi se luokitellaan nopeammin hedelmäksi kuin luumu ▪ Esim. Jesse Prinz, alkuperä myöhäis-Wittgensteinissa ▪ Maininta: toinen vaihtoehtoinen teoria käsitteiden rakenteesta teoria teoria (psykologi Susan Carey) Ongelma 3: intuitioiden vaihtelu ▪ Intuitiot ovat riippuvaisia henkilöstä ja hänen koulutuksestaan: – Filosofian opettajat tietävät, että monilla opiskelijoilla on "väärät" intuitiot ajatuskokeista ▪ Intuitiot ovat riippuvaisia ajasta: – Filosofeilla on ollut historiassa selvästi vääriä intuitioita esim. avaruuden rakenteesta ▪ Intuitiot ovat riippuvaisia kulttuurista: – Jonathan Weinberg, Shaun Nichols, & Stephen Stich (2001): itäaasialaisilla on "väärät" intuitiot keskeisistä filosofisista ajatuskokeista ▪ Miksi meidän pitäisi luottaa nykyisten länsimaalaisten akateemisten filosofien intuitioihin? – Timothy Williamson (2007): koska heidät on koulutettu hyvin Käsiteanalyysin ja intuitioiden puolustus ▪ George Bealer (1998): – Filosofian käytäntö on tutkia (abstraktien) käsitteitä ajatuskokeita muodostamalla ja intuitioita selvittämällä – Oletetaan, että tässä käytännössä on järkeä – Täytyy olla ymmärrys filosofiasta, joka oikeuttaa tämä käytännön hyödyllisyyden – Käsiteanalyysi tarjoaa tällaisen ymmärryksen filosofiasta – Ongelmistaan huolimatta käsiteanalyysi on siis legitiimi filosofoimisen tapa ▪ Esim. intuitioihin vetoaminen auttaa meitä selventämään filosofisia käsitteitä Käsiteanalyysin ja intuitioiden puolustus ▪ Frank Jackson (1998): – Filosofia tutkii ensisijaisesti käsitteitä – Käsitteitä voidaan tutkia a priori nojatuolista – Siis, filosofian a priori luonne on turvattu – Käsiteanalyysi selittää tämän: miksi filosofia voi olla a priori ala ▪ niin kuin monet myös olettavat sen olevan ▪ Filosofialle distinktiivinen eli erottava metodi ja luonne Metodologinen naturalismi Metodologinen naturalismi ▪ Näiden kolmen yleisesti tunnetun käsiteanalyysin ongelman vuoksi noin 1960-luvulta lähtien filosofiassa on tullut yhä suositummaksi suuntaus, jota David Papineau kutsuu – metodologiseksi naturalismiksi (http://plato.stanford.edu/entries/naturalism/#MetNat) – erotuksena ontologisesta naturalismista: mitään yliluonnollista ei ole ▪ Perusidea: – koskee filosofoimisen käytäntöä – filosofia ja luonnontieteet ovat oleellisesti osa samaa hanketta: samanlaiset päämäärät ja keinot (ei samat) Metodologinen naturalismi ▪ Tämän hankkeen päämäärä on tieto luonnollisesta todellisuudesta eli luonnosta – Huom! Metodologinen naturalisti voi periaatteessa kieltää ontologisen naturalismin, jolloin hänen mukaansa on olemassa myös muuta kuin luontoa ▪ Filosofiankin tutkimuskohde on siis luonto ▪ Luonnontieteellinen tutkimus on pitkälti a posteriori tutkimusta – ei a priori tutkimusta Metodologinen naturalismi ▪ Filosofian menetelmät ovat samanlaisia luonnontieteen menetelmien kanssa (metodologinen monismi) – Willard van Orman Quine (1908-2000) (Ontological Relativity and Other Essays, 1969): "tiede ja filosofia muodostavat jatkumon. Näen filosofian ja tieteen olevan samassa veneessä [Neurathin laiva]". ▪ Tieteen ja filosofian ero on aste-ero, ei jyrkkä laadullinen ero ▪ Filosofialla ei siis distinktiivistä, jyrkästi laadullisesti erottavaa, omaa luonnetta ▪ "Filosofia sijaitsee tieteen abstraktissa ja teoreettisessa päässä." (1978) ▪ Filosofinen tutkimuskin on siis pitkälti a posteriori tutkimusta – Ei a priori vs. perinteinen käsiteanalyysi Metodologinen naturalismi ▪ Filosofia ei kuitenkaan käytä samoja menetelmiä kuin luonnontieteet ▪ Menetelmälliset erot ovat kuitenkin varsin pinnallisia ▪ Merkittävin ero on, että filosofit ja luonnontieteilijät keskittyvät erilaisiin kysymyksiin ▪ Luonnontieteilijät esim.: – alkeishiukkaset, perusvoimat (esim. painovoima, sähkömagnetismi), taivaankappaleet, aurinkokunnat, universumi – alkuaineet, kemialliset yhdisteet – virukset, bakteerit, sienet, kasvit, eläimet – maapallon ilmasto, maantiede – näihin liittyvät erityiset syyn ja seurauksen suhteet ja mekanismit Metodologinen naturalismi ▪ Filosofit: – Hyvin yleiset, korkean abstraktiotason kysymykset ▪ esim. syyn ja seurauksen suhde itsessään, tieto, oikeutus, oleva, aika ▪ Ts. kategorioita eli hyvin yleisiä lajeja koskevat kysymykset – Mutta ei pelkästään: myös kysymykset, joissa ajattelumme on sotkeutunut itseensä ▪ Filosofian erityisiä ongelmia esim. tahdonheikkous (akrasia), fiktion semantiikka, taiteen alkuperäisyyden merkitys Metodologinen naturalismi ▪ Filosofit: – Näitä kysymyksiä ei voida yrittää ratkaista suoraviivaisesti empiirisillä kokeilla tai systemaattisella havainnoinnilla – Niitä ei kuitenkaan ymmärretä vain ja ainoastaan käsitteellisinä ongelmina – Pohjimmiltaan kuitenkin koetellaan a posteriori empiirisellä datalla/evidenssillä Ongelma 1 metodologiselle naturalismille ▪ Matematiikka ei ole empiirinen, a posteriori tiede – Matemaattisten uskomuksien oikeutus ei ole riippuvaista empiriasta ▪ Silti se, jos mikä, on "kovaa tiedettä" ▪ Matematiikan filosofian teoriat vastaavat esim. kysymykseen, miksi todet matematiikan propositiot ovat tosia ▪ Ei siis näytä siltä, että matematiikan filosofian teorioiden lopullinen oikeutusperusta voi olla a posteriori data/evidenssi – Niihin "vastataan empiirisen evidenssin tuomioistuimessa" – kuten metodologinen naturalismi väittää filosofian ongelmista Ongelma 2 metodologiselle naturalismille ▪ Modaaliset käsitteet välttämätön, mahdollinen ja mahdoton ovat filosofian tutkimuskohteita ▪ Luonnontiede tutkii ensisijaisesti aktuaalista: miten asiat ovat ▪ Se ei tutki miten asioiden täytyy olla, miten ne voivat olla tai eivät voi olla ▪ Voiko a posteriori data/evidenssi luonnontieteen mallin mukaan olla perimmäinen filosofisten teorioiden oikeutusperusta modaalisten käsitteiden kohdalla? Ongelma 3 metodologiselle naturalismille ▪ Filosofia tutkii myös normatiivisia kysymyksiä esim. normatiivisessa etiikassa: – Miten asioiden pitäisi olla (velvollisuus) – Miten asioiden on sallittua olla (oikeutus) – Myös tietoteoriassa: mihin on sallittua uskoa, mitä velvollisuuksia uskomukset tuovat ▪ Luonnontiede ei tutki normatiivisia kysymyksiä vaan deskriptiivisiä ja selityksellisiä ongelmia: miten asiat ovat ja miten niiden laita selitetään Ongelma 3 metodologiselle naturalismille ▪ Näyttää siis siltä, että filosofian normatiivisten teorioiden lopullinen oikeutusperusta ei voi olla a posteriori data/evidenssi ▪ Vähintäänkin haaste palauttaa normatiiviset kysymykset deskriptiivisiin ja selittäviin Vastaus ongelmiin ▪ Näiden kysymysten kohdalla filosofian menetelmä on poikkeuksellinen – Metodologinen naturalisti tekee näiden kysymysten kohdalla poikkeuksen hyvillä perusteilla ▪ Metodologinen naturalismi ei siis ole täysin yleinen käsitys filosofiasta ▪ Normatiivisen etiikan kohdalla metodologinen naturalisti voi periaatteessa kannattaa moraalista realismia: – moraaliset ominaisuudet ovat olemassa Naturalismi käsitteistä Naturalismi käsitteistä ▪ Innoitus Willard van Orman Quinen (1908-2000) (Word and Object, 1960) käsitteiden eksplikaatiossa: – innoitus Rudolf Carnapilta (1891-1970) – Kyseessä on puutteiden korjaaminen (supplying lacks) – Lähdetään liikkeelle epäselvästä ilmaisusta ja sen tehtävästä/funktiosta ▪ Funktio suhteessa siihen mitä haluamme tehdä, mikä meitä legitiimisti kiinnostaa ▪ Esim. miksi "tieto" on tärkeää Naturalismi käsitteistä ▪ Tavoitteena löytää korvaaja, joka on selvä ja joka täyttää tämän tehtävän – Tyypillisesti sama sana, eri luonnehdinta ▪ Ei piilotettujen merkitysten paljastamista, selventämistä tai ilmaisun käyttäjien tiedostamattomien käsitysten paljastamista (eksplikaatiota tässä mielessä) ▪ Ei klassista käsiteanalyysiä: tuloksena ei erikseen välttämättömiä ja yhdessä riittäviä ehtoja sanan soveltumiselle Naturalismi käsitteistä ▪ Käsitteiden struktuuri ▪ Oletetaan, että käsitteet ovat mentaalisia representaatioita ▪ Silloin filosofisen teorian niiden rakenteesta tulisi sopia yhteen empiirisen, psykologisen teorian kanssa ▪ Toisin sanoen empiirinen evidenssi on filosofisten teorioiden käsitteiden rakenteesta "viimekätinen tuomioistuin" – Ainakin potentiaalisen kumoajan mielessä Naturalismi käsitteistä ▪ Lähdetään liikkeelle paradigmaattisista tapauksista eli tyyppiesimerkeistä – Esim. tilat jotka ovat tietoa, joissa subjekti tietää jotain ▪ Tarkastellaan, jos mahdollista, erilaisia tyypillisiä tapauksia ▪ Tarkastelussa empiirinen evidenssi, esim. historiallinen, on relevanttia ▪ Pyritään erottamaan ne piirteet, jotka yhdistävät kaikkia näitä tapauksia/jotka tapaukset jakavat – Ts. joiden suhteen ne ovat samanlaisia (similar/resembling) Naturalismi käsitteistä ▪ Täten pyritään itse asiassa löytämään maailmasta eräs kategoria/luokka/laji/tyyppi – Esim. tilat joissa subjekti tietää – Ei ensisijaisesti saamaan selville jokin käsite Naturalismi käsitteistä ▪ Ehdotetaan luonnehdintaa (karakterisaatiota, characterization) vastaavalle käsitteelle ja sanalle – joka poimii tyyppiesimerkit/joihin se soveltuu – tyyppiesimerkkejä yhdistävät piirteet kyseisen luokan lajityypilliset piirteet ▪ Käsitteen rakenne voi olla prototyyppiteorian mukainen – Sallii painotukset lajityypillisissä piirteissä – Voi myös rohkeasti esittää määritelmää käsitteelle, jolloin yhdistävät piirteet antavat erikseen välttämättömät ja yhdessä riittävät ehdot käsitteen soveltumiselle ▪ Tällaisen filosofisen teorian mukaan myös luonnonlajien ja niitä vastaavien käsitteiden/termien kohdalla proseduuri on sama – Esim. olla elektroni, olla heliumia, olla vettä, olla etanolia, olla känsätuhkelo Naturalismi käsitteistä ▪ Kuten Sally Haslanger (2006), analyyttinen feministifilosofi, on ehdottanut, se voidaan ulottaa myös sosiaalisiin lajeihin/luokkiin ja vastaaviin käsitteisiin – Tämä on myös filosofiaa, ei vain yhteiskuntatiedettä – Esim. olla nainen/mies, olla musta, olla valkoinen, olla työläinen, olla työnantaja – Deskriptiivisessä genealogiassaan: mikä on sosiaalinen matriisi (historia, käytännöt, sosiaaliset suhteet), jossa ym. käsitteelliset erottelut tehdään – Ym. luonnonlajeista deskriptiivistä naturalismia Ajatuskokeet ja intuitiot naturalismissa ▪ Esitettyjä teorioita lajeista ja niitä vastaavien käsitteiden luonnehdintoja koetellaan myös empiirisellä evidenssillä – Esim. tieteellisen tiedon kohdalla tieteen historialla ▪ Mutta varsinkin lajityypillisten piirteet modaalisten ominaisuuksien kohdalla kyseeseen tulevat myös ajatuskokeet ja intuitiot mahdollisista, mutta ei aktuaalisista eli kontrafaktuaalisista tapauksista – Ovatko piirteet välttämättömiä tai riittäviä lajin/luokan jäsenyydelle, esim. sille, onko jokin tila tietoa – Normatiiviset käsitteet (voi laajentaa deskriptiivisen analyysin normatiiviseksi)? ▪ Ne voivat tulla kyseeseen myös teorioiden universaaliuden koettelun kohdalla Naturalismi käsitteistä ▪ Haslanger painottaa myös pragmaattisuutta käsitteiden luonnehdinnoissa ja tyyppiesimerkkien valinnassa ja keskinäisissä painotuksissa: – Mitä ollaan tekemässä, mitkä ovat tavoitteet? – Mikä esimerkiksi on teoreettinen ja tutkimuksellinen konteksti, jossa luonnehdinta tehdään, mitkä ovat tutkimuksen legitiimit tavoitteet? ▪ Esim. hänen projektissaan, jossa sukupuolien tutkimus on poliittista, koska niistä halutaan eroon sosiaalisessa maailmassa, luonnehdintojen tulisi palvella tätä tavoitetta – Sellainen naiseuden luonnehdinta, joka edesauttaa naiseudesta eroon pääsemistä – Mitä luonnehdinnalla halutaan tutkimuksellisesti legitiimisti tehdä? – Tällaista käsiteanalyysiä Haslanger kutsuu amelioratiiviseksi eli parantavaksi Naturalismi käsitteistä ▪ Parantava analyysi ei ole parantava vain siinä mielessä, että siinä halutaan sosiaalisten luokkien tapauksessa parantaa maailmaa ▪ Vaan yleisesti tavoite on parantaa tai kehittää käsitteitämme myös maailman ymmärtämisen, selittämisen ja tiedon näkökulmasta – Siten että ne edistävät tutkimuksemme legitiimiä päämääriä – Pyritään parempiin käsitteellisiin työkaluihin – Tämä on aina suhteellista: suhteessa tutkimuksellisiin tavoitteisiin Muokattu metodologinen naturalismi Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Luonnontieteen sijasta puhutaan tieteestä yleisesti – Tämä oli itse asiassa myös Quinen tarkoitus (Raatikainen 2010) – Voitaisiin siis puhua "tieteellisestä filosofiasta", mutta "scientific philosophy" ei oikein toimi, koska "science": luonnontiede ▪ Näin saadaan ei-empiiriset ja ei-luonnontieteelliset menetelmät periaatteessa mukaan filosofiaan – Siis myös a priori menetelmät: esim. ajatuskokeet ja mahdollisesti intuitiot ▪ Empiiristen ja muiden menetelmien "nauhojen sidontaa" (boot strapping): – Yhteispeliä – Niiden suhdetta pitää katsoa tapauskohtaisesti Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Lisäksi korostetaan filosofian tutkimuksellista luonnetta: – filosofiassakin pyritään selittämään maailmaa (laajasti ymmärrettynä) ▪ "naturalismi" tarkoittaa maailman, ei luonnon tutkimusta – Maailma laajasti ymmärrettynä, lähtökohtaisesti eri asia kuin maailmankaikkeus (universumi) ▪ myös käsitteiden analyysi ja eksplikaatio voidaan ymmärtää niiden merkityksen selittämisenä – Esim. mitä tiedon käsite tarkoittaa – Silloin selitys on käsitteen merkityksen analyysi tai eksplikaatio Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Joskus puhutaan maailman, asioiden, tekojen tai tapahtumien ymmärtämisestä, mutta sekin on pohjimmiltaan selittämistä – kunhan selittämiseltä ei vaadita yleisillä laeilla selittämistä (deduktiivisnomologinen malli) – ymmärtämisessäkin selitetään jollakin tavalla ▪ Esim. "Ymmärrän, miksi Suomeen alettiin luoda hyvinvointivaltiota 1950-luvun alussa." Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Filosofiset ongelmat ovat selitettäviä asioita (explananda, yks. explanandum) ▪ Niitä selitetään selittävillä seikoilla (explanans) ▪ Itse selitykselle (explanatio) on onnistuneen/hyvän selityksen ominaisuuksia tai piirteitä – päättely parhaaseen selitykseen [Inference to the Best Explanation (IBE)] ▪ abduktio, selittävä päättely – tieteenfilosofiassa puolustajia esim. Stathis Psillos, Peter Lipton Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Esim. tahdon vapauden ongelma metafysiikassa – Muita esimerkkejä mm. henkilön (persoonan) säilyminen samana läpi elämänsä – kuka/mikä tietää, että p – erisnimien merkitys – moraalisesti oikea teko – kauneuskokemus – Luonnontieteet eivät varmasti kykene ratkaisemaan näitä ainakaan yksin Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Oletetaan, että meillä on vapaa tahto – explanandum ▪ Oletetaan myös, että determinismi ja kausaalinen riittävän perusteen periaate (KRPP) ovat tosia – Determinismi: välttämättä/aina, jos syy esiintyy, niin seuraus esiintyy – KRPP : jokaisella tapahtumalla on syynsä – Niiden seuraus: vapaita tahtomisia ei ole, koska tahtomiset ovat tapahtumia ja jokaisella tahtomisella on syynsä, joka kausaalisesti determinoi sen eli tekee sen välttämättömäksi eli ei-vapaaksi Vapaan tahdon ongelma ▪ Kuinka näillä oletuksilla voidaan selittää vapaa tahto? Mikä on sen explanans? ▪ Klassisia vaihtoehtoja explanansin ytimeksi: 1. Determinismi ja/tai KRPP kielletään 2. Kielletään, että determinoitu tahtominen ei voisi olla vapaa: ▪ Vapaus on negatiivista vapautta: onnistuin tekemään, mitä tahdoin, ilman että mikään esti sen (aktiivisesti tai passiivisesti) ▪ Tahtomiselleni oli silti syy, joka determinoi sen kausaalisesti ▪ Näitä selityksiä arvioidaan am. kriteerien avulla Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Filosofian tutkimuskohde ei siis ole ensisijaisesti käsitteet – Esim. vapaan tahdon käsite ▪ Filosofian tutkimuskohde on maailma – Laajasti ymmärrettynä (kurssin alku) ▪ Ei vain ihminen tai inhimillinen kokemus ▪ Esim. mitkä ovat vapaan tahtomisen piirteet – Vapaat tahtomiset objektiivinen tyyppi maailmassa ▪ Käsitenaturalismin mukaisesti Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Esim. mitkä ovat henkilön piirteet, joiden vuoksi hän säilyy samana – Objektiivinen tyyppi: samana säilyvät henkilöt ▪ Esim. mitkä ovat sellaisen tilan piirteet, joka on tila objektiivista tyyppiä oikeutettu uskomus tai tieto ▪ Esim. mitkä maailmalliset tekijät määräävät erisnimien merkityksen – Objektiivisen tyypin erisnimien merkitykset – Itse viittauskohteet (esim. Tarja Halonen)? – Puhujien nimiin assosioimat kuvaukset (esim. "Suomen ensimmäinen naispresidentti")? Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Kaikki nämä ongelmat ovat konstitutiivisia: – Niissä on kyse siitä, mikä konstituoi eli muodostaa kyseisen objektiivisen tyypin, esim. vapaat tahtomiset – Niissä ei ole kyse siitä, mikä aiheuttaa kyseisen objektiivisen tyypin esiintymisen maailmassa, esim. vapaat tahtomiset ▪ vaan mitä on vapaa tahtominen ▪ Ongelma voidaan siis ilmaista mitä-kysymyksellä – Niiden kohdalla selittäminen on siis konstitutiivista eikä kausaalista ▪ Vastaavasti miksi-kysymys on konstitutiivinen eikä kausaalinen – Esim. miksi tuo tahtominen oli vapaa vs. miksi tapahtui vapaa tahtominen? ▪ Vrt. erityistieteet Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Riittävän hyvän/onnistuneen selityksen piirteitä/ominaisuuksia: – Teoreettiset hyveet: kandidaatteja (Lipton) ▪ täsmällisyys/tarkkuus ▪ yksinkertaisuus (eleganssi) ▪ ekonomisuus/parsimonia (Ockhamin partaveitsi): – selitys mahdollisimman pienellä explanansilla ▪ soveltumisen laajuus: selittää erilaisia asioita ▪ yhtenäisyys hyväksyttyjen/muiden selitysten/teorioiden kanssa – Esim. empiirisen erityistieteen löydöksien kanssa ▪ maltillisuus (ei tehdä tarpeettoman vahvoja oletuksia) ▪ epätriviaalisuus Muokattu metodologinen naturalismi ▪ Päättely parhaaseen selitykseen – Parhaaseen kilpailevista, saatavilla olevista, riittävän hyvistä selityksistä – Esim. mikä on paras selitys tahdonvapaudelle, jos vapaata tahtoa on ▪ Tällä tavalla meillä on mahdollista saada tietoa ainakin siitä, miten kilpailevat selitykset pärjäävät tässä parhaan selityksen arvioinnissa ▪ Ts. tietoa niiden teoreettisista ominaisuuksista ▪ Vaikka emme saisi tietää, mikä selityksistä eli filosofisista teorioista/kannoista/ratkaisuyrityksistä on tosi ▪ Filosofialla saavutetaan ainakin puiden näkeminen metsältä, ymmärrystä tavoista selittää maailmaa ja sikäli mahdollisesti maailmasta Akateeminen filosofia ▪ Filosofian yliopisto-opetuksessa annetaan siis teoreettisesti korkeatasoisia aineksia maailmankuvallisten ja elämänfilosofisten näkemysten muodostamiseksi – Pikemmin kuin opetetaan jotakin tiettyä, tarkkaa maailmankuvaa tai elämänfilosofiaa ("minun filosofiaani") – Tai pyritään viemään kukin opiskelija kädestä pitänyt oman maailmankuvan tai elämänfilosofian luo ▪ Filosofia ei ole viisaustiedettä tai –oppia ▪ Filosofia on viisauden rakastamista