fumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan ARI MAUNU L. |ohdanto Teologisen perinteen mukaan Jumala tietää ennalta on tiennyt "jo aikojen alusta" koko maailmanhistorian, mukaan lukien kaikki vapaat teot. Raamatun mukaan on tai on ainakin ollut profeettoja, jotka Jumalalta saamansa ilmoituksen perusteella ovat lausuneet erehtymättömiä ennustuksia tulevaisuudesta. Teismiä olettamatta ennaltatietämiskysymystä voidaan tarkastella spekuloimalla että jos joskus onnistuttaisiin kehittämään aikakone, jolla voitaisiin lähettää informaatiota ajassa taaksepäin, voitaisiin mistä hyvänsä tapahtumasta ja teosta ilmeisestikin lähettää erehtymätön raportti menneisyyteen. Monet näyttävät olevan sitä mieltä, että tekojen ennaltatietäminen (a niiden erehtymätön ennustaminen) on ongelmallista tai jopa ylitsekäymättömän ongelmallista niiden vapauden suhteen. Tarkastelen tässä kirjoituksessa niin sanottua molinistista lahestymistapaa tähän yhteensopivuusongelmaan. Luvussa 2 esitän taustaksi standardikäsityksen Jumalan kaitselmuksesta (providentiaalisesta kontrollista) sekä Luis de Molinan kuuluisan libertarianistisen vapausmääritelmän. Kolmannessa luvussa tarkastelen yhteensopivuuskysymykseen "dialektiikkaa": intuitioita yhteensopivuutta vastaan ja sen puolesta, formaalista yhteensopimattomuusargumenttin sitä vastaan sekä pelkan ennaltatied on aoimnttomuuteen perustuvaa, minusta ratkaisevaa yhteensopivuutta puoltavaa näkökantaa. Luvussa 4 Ajatus 71, 2014, 143-172 esitän molinistisen teorian ja sen mukaisen vastauksen mainittuun yhteensopimattomuusaïgumenttiin sekä käsittelen molinismin kanssa ristiriidassa olevaa jatkenrikökulmøø, ionka rnukaan ennaltatieto on väistämättä yhteensopimaton vapauden kanssa. Luvussa 5 käsittelen lyhyesti muita vastaväitteitä molinismille. Molinistisen näkemyksen mukaan kaikki todet väitteet, siis myös ne, jotka koskevat vapaita valintoja, olivat tiedettävissä jo aiicojen alussa. Toimijan voidaan olettaa olleen vapaa tietyssä valinnassaan ja vapaa valitsemaan toisin, koska håinellä voidaan olettaa oievaikontrafaktuaalinen aalta menneisyy teen nrihden eli valta toimia siten, että jos han olisi tehnyt niin (siis valinnut toisin), jokin joka oli tottaja Jumalan tiedossa, ei olisi ollut totta eikä siten myöskään Jumalan tietämä' Niin sanotun jatkeanstøaäitteen mukaan kyseinen kontrafaktuaalinen valta ei ilmennä todellista vapautta, koska toisin valitseminen olisi ristirüdøssa aktuaalisen, Jumalan erehtymättömän ennaltatiedon sisä|tävåin menneisyyden kanssa. Toisin sanoen jos tehdään esitetty ennaltatieto-oietus (tai aikakoneoletus), øktuaølisen maøilman jatke ei voisi konsistentisti olla muu kuin tehty valinta. Argumentoin (luvussa 4), eltäjatkenäkemyksen kannattajilla on ennaltatiet¿iÀir-nupu.tt-kysymykseen virheellinen näkökulma: he hairahtuvat eiittamáan vaihtoehtoisuudelle vaatimuksen, että sen jälkeen, kun on positoitu, että toimija tekee tietyn valinnan, h¿inen on voitava tehdä myös vaihloehtoinery tuon valinnan kanssa yhteensopimaton valinta. Jatkenäkemyksessä keskeinen yhieensopimattomuusargumentti kumoutuukin siihery että vaihtoehdoìtomuus (vallattomuus) koskee aktuaalista maailmaa eikä sitä, millainen maailma voisi olla aktuaalinen. 144 Ari Maunu 2. Kaitselmus ia luotujen vaPaus Espanjalaisen jesuiitan Luis de Molinan (1535-1600), kuten mytinómmin esimerkiksi Leibnizin, mukaan ]umalalla on mahdó[isuuksien kiinteästä kokonaisrakenteesta preaolitionaølinen eli tahtoa edeltavä luonnollinen tieto eli (Tuomas Akvinolaisen ja Leibnizin terminologian mukaan) yksinkertnisen intelligenssin Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 145 tieto: ideat kaikista mahdollisista maailmanhistorioista esiintyvät Jumalan ymmärryksessä eli intellektissä ennen (ainakin krisitteellisesti ennen) luomistyötä. Jumala valitsee näistä toteutettavan eli aktualisoitavan eli luotavan maailman. Tämä toteutettava idea on viimeistä piirtoa myöten tarkka suunnitelmn, jota aktuaalinen maailma noudattaa. Jumalalla on siis aktuaalisesta maailmasta kattava postuolitionaalinen eli Jumalaan omaan tahtoon perustuva aapan tieto (}dolina) eli uisiotiefo (Tuomas, Leibniz). (Ks. esim. MC 52.0.¡t Molinan mukaanJumala on øjallinen, joten hänellä on tämä kattava tieto mukaan lukien tieto kaikista luotujen vapaista valinnoista ja teoista kaikkina historian ajanhetkinä ju "jo maailmaa luodessaan". (Esimerkiksi Tuomaan ja Leibnizin näkemyksen mukaan Jumala on ajaton, joten hänella on tämä tieto ajattomasta näkökulmasta.) Tässä kirjoituksessa vapaudella tarkoitetaan seuraavaa Molinan muotoilemaa libertarianistista vapauskäsitystä, niin sanottua molinistista aoluntarismin (MC 2.3 &.2.9; Freddoso 1988, 24-5 ; Kaphagawani 1999, 32) : Sellaista toimijaa kutsutaan vapaaksi, joka, kun kaikki tekemisen rekvisiitat [eli kaikki tekemiseen vaikuttavat elementit] on annettu, voi tehdä ja olla tekemättä, tai voi tehdä jotakin siten, että hän voi myös tehdä jotakin vastakkaista. [...] Vapaus on tahdossa, ei ymmärryksessä. [...] Siten, vaikka intellektuaalinen dispositio ja tieto olisivat samat [...], tahto voi myötäsyntyisen vapautensa ansiosta tahtoa tai olla tahtomatta. Molinistisen voluntarismin muka an in differ enssl on tahdonvapauden välttämätön edellytys. Talla tarkoitetaary että toimija, tehtyään valinnan tietyssä tilanteessa eli tiettyjen vaikuttavien tekijöiden eli rekvisiittojen alaisuudessa, ei toiminut vapaasti, ellei hän olisi voinut (eli ellei h¿inen vallassaan ollut) toimia jotenkin toisin kyseisessä tilanteessa eli ellei tämän toimijan tahto 1 Lyhenne MC tarkoitaa lähdettä Molina (1SBB/IS9S/1959/1988) Viittaukset disputaatioon (a mahdolliseen osaan) ja pykälään. 146 Ari Maunu ollut viime kädessä "välinpitämätön" vaikuttavien tekijöiden, esimerkiksi valinnan perusteidery suhteen. Tahdon ajatellaan olevan valintahetkellä sillä tavalla indifferentti vastakkaisten vaihtoehtojen suhteen, että tahdolla on viime kädessä kyky tai valta ikaan kuin "determinoida itseäåin" rekvisiitoista välittämättä. 3. Intuitioita ja argumentteia 3.L. Nollaintuitio: yhteensopimattomuus Ajatus, että ]umalan ennaltatietäminen on ristiriidassa luotujen ,rápauden kanssa lienee melko yleinen ensireaktio yhteensopivuiskysymykseen. ]os oletetaan, että |umala maailmaa luodessaan ti"etáa énnalta (tai ajattomasta näkökulmasta) kaiken, mitä tapahtuu, siis myös mitä valintoja kukin ihminen tekee, saattaa náyttää silta, etia toisin tekeminen on mahdotonta, koska se eaättyttaa ]umalalla olevan tiedon kumoamista. (Saattaa näyttaa vâikkapa siltä, että jos hetkella t1 ennustetaan erehtymättömästi henkilon A tekevân jonkin teon myöhemmalla hetkella t2, henkilö A ei voi olla vapaa muuttamaan mieltärin tämän teon suhteen hetkien t1. ia t2 välillä.) Näkökulma, jonka perusteella moni on ajatellut enmrstettavuuden merkitsevän determinismiä ja siten (libertarianistisessa katsarurossa) vapaudettomuutta, lienee seuraava: Oletetaary että |umala tai aito profeetta tai erehtymätön oraakkeli ennustaa hetkellä s, että hãnkitö A tekee myöhemmäIlä hetkella t valinnan C. (Tai oletetaan vaikkapa, että käytÖssä on aikakone, ja valinnan jàlkeen on lähetetty aikakoneella raportti tuosta valinnasta meíneisyyden hetkeen s.) A voisi hetkella t tehda valinnan ei-C vain,-jos hän voisi hetkellä t aiheuttøn muutoksen menneisyydessä 1mita on mahdotonta): koska Jumala, oikea profeetiå tai erehtymatön oraakkeli ennusti hetkella s, että A valitsee C:n hetkelia t, A:n valinnan ei-C (hetkellä 0 tulisi muuttaa menneisyyden hetki s sellaiseksi, että tällainen ennaltatietäjä ei ennusta Â:n C-valintaa. Päättely on siis lyhyesti ilmaistuna seuïaava: Toimija voisi tehdä toisin kuin tekee vairy jos hän voisi kumota menneisyyden erehtymättömän ennustuksen; jos han Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 147 voisi kumota tuon ennustuksen, hän voisi muuttaa menneisyyttá,; mutta menneisyyden muuttaminen on mahdotonta; siis toimija ei voisi tehdä toisin. 3.2. Perusintuitio yhteensopivuudelle Erehtymättömän ennaltatiedon ja vapauden yhteensopivuuden kannattajien mukaan juuri esitetty "nollaintuitio" (a siihen kuuluva päättely) saattaa perustua käsitteellisten seuraussuhteiden sekoittamiseen: tosiasiassa vapaa toimija ei missään mielessä tee valintaansa siksi, että ]umala tiesi tämän valinnan etukäteen, vaan päinvastoin Jumala tietää ennalta tämän valinnary koska valitsija tulee sen tekemään. Origenes (n. 185-25a) toteaa tämän seuraavasti (2002,7.8.5-6 (ss. 90-1)): [Tulevaisuuden] tapahtuma ei tapahdu siksi, että Jumala tietää sen tulevan tapahtumaan, vaan jumala tietää ennalta sen siksi, että se tulee tapahtumaan. [...] Juudas ei kavaltanut siksi, että profeetat olivat näin ennustaneet, vaan profeetat ennustivat, mitä han oli tuleva tekemään [...]. Or", nimittäin selvää, että Juudaksen vallassa oli tulla sellaiseksi kuin Pietari ja Johannes, jos hän olisi niin halunnut, mutta sen sijaan hän valitsi rahanahneutensa mieluummin kuin kunnian kuulua apostolien yhteisöön. Libertarianismia kannattavat nollaintuition vastustajat voivat lisätä, että toisin tekemisen mahdollisuus ei edellytä Jumalan (tai profeetan tai oraakkelin) hallussa olevan tiedon kumoamista, vaan on niiry että jos olisi tapahtunut tai tehty toisin (esimerkiksi Juudas ei olisi kavaltanutkaan), Jumala olisi alun alkaenkin tiennyt tämåin eika tietenkä2in sitä, mikä itse asiassa tapahtui. Jos vapaa luotu tekisi toisin kuin tekee, "Jumala olisi nähnyt ennalta trimrin teon eikä sitä, jonka }{än itse nsiassa näkee luodun tulevan tekemään", kuten Molina kirjoittaa (MC 49.11). Yhteensopivuuden kannattaja voi siis vastata edellisen alaluvun väitteisiin seuraavasti. Determinismi valinnan C suhteen, siis C:n vääjäämättömyys ja sitä myötä vapaudettomuus ei setraa ennaltatietämisestä, sillä erehtymätön ennustus hetkellä s el tee toimijan A hetkella t tekemää valintaa välttämättömäksi: ios 148 Ari Maunu A tekisikin hetkellä t valinnan ei-C, ennaltatietäjä el olisi alkujaankaan ennustanut hetkella s, että A tekee valinnan C hetkella t. Toimijan A vaihtoehtoinen valinta ei-C ei siis muuttaisi menneisyyttä, vaan on niin, että jos A tekisi valinnan ei-C, menneisyys olisi ollut loisenlainen, sillä se ei olisi sisältänyt valinnan C ennustamista. 3.3. Formaalinen yhteensopimattomuusargumentti Yhteensopimattomuuden kannattajat ovat vedonneet seuraavanlaiseen argumenttiin. Olkoon Bp = Jumala uskoi jo aikojen alussa (kauan ennen hetkeä t), että p ja Np = propositio p on totta ja sen totuusarvo ei ollut kenenkään vallassa hetkellä t. Kun oletetaan (kuten Molina), että jumala on ajallinen, jo Molinan (MC 52.7) esittämä standardiargumentti ennaltatietämisen (tai erehtymättömän ennaltauskomisen) ja tahdonvapauden keskinäiselle ristiriitaisuudelle on seuraava yhteensopimnttomuusargumentti: 1. p (faktapremissi: hetkellä t tehdyn teon ilmaiseva totuus, esim. "AM painaa n-näppäintä28.3.2014 klo 9") 2. p -Bp (jos p, Jumala uskoi aikojen alussa p:n (kaikkitietäayys)) 3. Bp NBp (jos Jumala uskoi aikojen alussa p:n, tämä uskominen ei ollut kenenkään vallassa hetkellä t) 4. NBp (ei ollut kenenkaåin vallassa hetkellä t, että Jumala uskoi aikojen alussa p:n (kohdista 1-3)) 5. r(Bp ---+ p) (välttämättä, jos Jumala uskoi p:n aikojen alussa, p on tosi (erehtymättöffiyys)) 6. Nq & r(q p) Np (vallassa olemattoman välttämätön seuraus ei ole vallassa (sürtoperiaøte)) Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 149 Siten 7. Np (p, esim. se, että AM painaa n-näppäintâ28.3.2014 klo 9, ei ollut kenenkään, ei siis myöskään AM:n, vallassa (kohdista 4-6)) Kohta (2) seuraa Jumalan oletetusta kaikkitietävyydestä. Tässä yhteydessä on tapana ilmaista kaikkitietavyys uskomisen (eikä tietämisen) kautta, koska tiedon klassisen analyysin mukaan tiedetty on totta. Tämä on erityisen relevanttia kohdan (5) essentiaalisen erehtymättömyyden suhteen: "Kp -p" , missã"Kp" tarkoittaa "(joku) tietää, että p" , olisi märiritelmrillisesti totta (ja siten myös välttämättä totta) eikä siten kuvaisi jumalan erehtymättömyyttä. Kohta (3) pitää paikkansa, koska menneisyys ei ole kenenkäËin, ei edes Jumalan, vallassa. Kohdan (6) siirtoperiaate on hyvin uskottava:jos q ei ole vallassa, sitä ei ole myöskään mikään q:n välttämätön seuraus. Tämä loogisesti validi argumentti voidaan tietysti yleistää: p voi olla mikä hyvåinsä tosi propositio. Kyseessä on siis täysin yleinen ennaltatietämisen ja vapauden ristiriitaisuuden todistamiseen tähtäävä argumentti: Johtopäätöksenä Jumalan kaikkitietävyyden ja essentiaalisen erehtymättömyyden (a menneisyyden vallassa olemattomuuden ja siirtoperiaatteen) olettamisesta ory että minkä hyvänsä teon kuvaavan proposition p totuusarvo ei ole kenenkäåin vallassa, mikä tarkoittaa, että kukaan ei ole vapaa p:n suhteen ei siis minkään p:n kuvaaman tapahtLlman, kuten teon tai valinnan, suhteen. 3.4. Voimattomuusvastaväite yhteensopimattomuudelle Yhteensopimattomuusargumentista huoljmatta voidaan järkeillä seuraavasti: Kuvatkoon propositio p toimijan A hetkella t tekemän (oletetusti vapaan) valinnan C. Oletus, että p on tosi jo aikojen alussa (tai ajattomasta näkökulmasta), ei voi itsessään millaan tavalla uhata valinnan C vapautta: pelkrilkikuanuksella ei ole vapauden kanssa ristiriidassa olevaa uaikutusaoimøa valintoihin (a muihin tekoihin), pelkka kuvaus ei kuulu "tekemiseen vaikuttaviin elementteihin", joista yllä esitetyssä molinistisessa 150 Ari Maunu vapausmääritelmässä on kyse. Nähdäkseni tämä loo gista føtalis' mia koskeva nakokohta voidaan laajentaa ennaltatietämiseen: Sillä, että on olemassa ]umala, aito profeetta tai muu erehtymätön oraakkeli, joka tietää tällaiset todet propositiot jo menneisyydessä (tai ajattomasti) ja samoin sillä, että p:n sisältämä tieto on lähetetty aikakoneella menneisyyteen ei itsessään ole voimaa vaikuttaa kuvattujen valintojen vapauteen. (Nain on ainakin silloiru kun kuvaukset eivät ole suorissa vaikutussuhteissa valintoihin jos esimerkiksi toimija søa tietäri itseään koskevasta ennustuksesta, tämä saattaa olla hänen valintoihinsa vaikuttava tekijä. Yhteensopimattomuusargumentissa ei milläan tavalla vedota tällaisiin tapauksiiry joten sivuutan ne.) Ajatellaan kahta maailmanhistoriaa, jotka ovat täysin samanlaisia, paitsi että vain toisessa erehtymätön oraakkeli ennustaa jonkun toimijan tietyn valinnan (taman tietämättä). Jos valinta on ennustuksen sisältamättömässä maailmassa vapaa, miten sen poistaisi (toimijan tietämätön) ennustus muissa suhteissa täysin samanlaisessa maailmassa? Siis ennustus näyttää irrelevantilta vapauden kannalta tai ainakin vaihtoehtovapauden vaatiminen näyttää heikolta perusteelta ennustamisen mahdollisuuden kieltamiselle. Samoin jos käytössä olisi aikakone, sillä voitaisiin lähettää tehdystä valirrnasta raportti menneisyyteen, joten voidaan kysyä, onko ajassa matkustaminen kertâ kalkkiaan yhteensopimaton vapauden kanssa. Onko oikean vapauden olemassaolo riippuvainen siitä, onko informaation siirtäminen ajassa taaksepäin mahdollista vai ei? Esitetty järkeily ei vielä sinänsä ole vastaus edellisen alaluvun yhteensopimattomuusargumentille: on myös osoitettava, mikätuossa argumentissa on vikana' Tämä on osoittautunut yllattavankin visaiseksi. Yksi lupaavimmista lähestymistavoista argumentin kumoamiseksi on molinistinen teoria. Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 151 4. Molinismi 4.L. Molinistinen yhteensopivuusnäkemys Alvin Plantinga (1974a, 184) väittää, että Leibniz syyllistyy "kömmähdykseen" ("Leibniz's Lapse") lausumissaan, että "Jumala olisi voinut aktualisoida (luoda) minka hyvänsä mahdollisen maailman". Plantingan molinistinen vastaesimerkki tälle on seuraava: Olettaen, että vapaa toimija A tekee tilanteessa S vapaan valinnan C, jumala el voi aktualisoida maailmaa,joka on muuten samanlainen, mutta jossa tilanteessa S A tekee aapaasfl valinnan ei-C. (Jumala voisi toki pakottaa ei-C:n jopa tavalla, joka ulkoisesti näyttäisi A:n valinnalta mutta tämähän ei olisi A:n vapaa valinta.) Siten maailma, joka on (1ahestulkoon) kuten juuri kuvattu maailma tilanteeseen S asti, mutta jossa A tekee S:ssä vapaan valinnan ei-C, ei ole Jumalan aktualisoitavissa, vaikka se onkin libertarianistien kuten Molinan ja Plantingan mielestä mahdollinen maailma, koska A olisi voinut vapaasti valita ei-C:n.z Molinistinen näkemys on tällaisen yksinkertaisen esimerkin avulla ilmaistuna seuraava: Olkoon vapaa valitsija A valintatilanteessa S, jossa on vaihtoehdot C ja ei-C. Olettaen, että maailmassa M A valitsisi vapaasti C:n tilanteessa S, myös valinta eiC on vapaalle A:lle mahdollinen, ja jos hän sen valitsisi, tuloksena olisi eri rrraailmLa N, joka on S:ään asti kuten M (lukuun ottamatta tiettyjä itse tästä valinnasta riippuvia asioita, ks. alla), mutta jatkuu valinnalla ei-C. N on mahdollinery mutta ei ]umalan aktualisoitavissa. 2 On harhaanjohtavaa väittää Leibnizin syyllistyvän kömmähdykseery sillä (i) deterministinäLeibniz on joka tapauksessa sitä mieltä, että A:n valinta C tilanteessa S onaørmø (mutta, sanoo Leibniz, silti vapaa); (ii) Leibnizin sitoutuminen (maailmakohtaisiin) täydellisiin yksilökäsitteisiin substanssien yksilöijinä tarkoittaa, että kuka tahansa valitsisikaan ei-C:n tilanteessa S (missä hyvänsä maailmassa) ei olisi A. 152 Ari Maunu Molinan ja Plantingan mukaan "maailman luomista harkitessaan,, Jumala tietääluonnollisen tietonsa perusteella kaikista vapaista toimijoista Y ja kaikista tilanteista X, joissa on jotkin vaihtoehdot Z ja ei-7, että seuraavat aapauden kontrnþktuaalit ovat mahdollisia: (k1) ]os Y olisi tilanteessa X, hän valitsisi vapaasti vaihtoehdon Z. (k2) los Y olisi tilanteessa X, hän valitsisi vapaasti vaihtoehdon ei-Z. Lisäksi Jumalalla on sup erkomp r ehensioonsø perustuva kattava prevolitionaalinen keskitieto (scientin mediø) siitä, kumpi tällaiåista subjunktiivisista ehtolauseista on kulloinkin tosi. (Ks. esim. MC 52.6,53.4.3.) Keskitietonsa avulla Jumala "näkee", mitkä maailmat ovat hänen aktualisoitavissaan ja mitkä eivät' ]umalan on valittava aktualisoitava maailma niiden maailmojen joukosta, jotka ovat hänen aktualisoitavissaan. (Tarkemmin molinismisia, ks. esim. Flint 1998 (luku 2), Freddoso 1988, Wierenga 1eB9 (luku 5).) Viòlir-ristiåen näkemyksen mukaan siis kaikki vapaita valintoja koskevat todet väitteet, esimerkiksi "AM painaa runäppáit-tta 28.3.2014 klo 9" , olivat tiedettävissä jo aikojen alussa' AM:n voidaan olettaa olleen vapaa näppäämisessään ja vapaa tekemään toisin, koska hänellä voidaan olettaa olleen kontrøfaktuaalinen aalta menneisyyteen nrihden eli valta toimia siten esimerkiksi olla painamatta n-näppäintä28.3.2014 klo 9 että jos hän olisi tehnyt niin, jokin ioka oli totta ja Jumalan tiedossa, ei olisi ollut totta eikä siten myöskään Jumalan tietämä' Lisähavainnollistus: Oletetaan, että "Kaikki kultaharkot painavat alle tonnin" on tosi ja siten jumalan jo maailman luomishetkellä erehtymättömästi uskoma (ja tietämä) koko maailmanhistoriaa koskeva yleistys. Tasta huolimatta joku toimija mielipuolinen kroisos jolla on tilaisuus valaa tonnin painoinen kultaharkko, voisi tämåin tehda (tai näin ainakin voidaan konsistentisti olettaa): hän ei sitä tee, mutta on toisaalta niin, että jos tekisi, kyseinen maailmanhistoriaa koskeva yleistys ei olisi ollut totta eikä siis Jumalan tietämä (minään ajanhetkenä)' Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 153 Kolmas esimerkki: "Kekkonen aloitti 25-vuotisen presidenttikauden vuonna 1956" oli totta ja Jumalan tiedossa (esimerkiksi) jo vuonna 1970.5ätä huolimatta Kekkonen olisi voinut halutessaan erota vuonna1973, ja jos håin olisi niin tehnyt, kyseinen väite ei olisi ollut totta eikä Jumalan tietämä vuorna1970 (eikä ikinä). Kekkosella siis oli (tai ainakin voidaan konsistentisti olettaa, että hänellä oli) vuonna 1973 valta toimia sitery että jokin joka oli totta ja tiedetty menneisyydessä (esimerkiksi vuonna 1970) ei olisi ollut sitä, jos hän olisi näin toiminut (siis eronnut). Siis vaikkakin on niin, että jos p on totta ja tiedetty io künnitetyssä menneisyydessä, toimija ei olisi voinut vaihtoehtoisella valinnallaan muuttaa ttimän nimenomaisen menneisyy den tottuksia ja tietämisiä hän ei kykene muuttamaan aktuaalista menneisyyttä on kuitenkin myös niin, sanoo molinisti, että jos toimija olisi tehnyt vaihtoehtoisen valinnan (ei tehnyt, mutta jos olisi tehnyt), kyseessä olisi ollut eri maailma, jonka menneisyydessä p ei olisi ollut totta eikä erehtymättömåin ennustajan kuten Jumalan tietämä. 4.2.latkevastaväite Standardivastaväite edellä esitetylle kontrafaktuaaliseen valtaan vetoavalle molinistiselle teorialle kiistää edellisessä alaluvussa esitetyn ratkaisun:3 Ajatellaan jälleen aktuaalisen maailman hetkellä t esiintyvää tilannetta S, jossa toimÜa A valitsee vaihtoehdon C vaihtoehdoista C ja ei-C. Jos Jumala (tai aito profeetta tai erehtymätön oraakkeli) tiesi jo menneisyydessä, että A valitsee C:n, tai jos tosi raportti tästä valinnasta on lähetetty menneisyyteen, toimija A ei voisi tässä nimenomaisessa tilanteessa valita ei-C:tä, silla tama olisi ristirüdnssa aktuaalisen menneisyyden kanssa. Toisin sanoen jos tehdään esitetty ennaltatietotai aikakoneoletus, aktuaalisenmnailman jatke ei voisi konsistentisti olla muu kuin C. Siten toimija ei voisi valita ei-C:tä. 3 Ks. esim. Fischer 1992,96-7;2008,23-4,33-5; van Inwagen 2008,21720. 154 Ari Maunu Nähdäkseni perimmäinen yhteensopivuuskiista, joka on kenties jopa ylittamätön kuilu, kumpuaa erilaisista näkökulmista maailmaan ja erityisesti valintoihin. Molinismissa maailmoja tarkastellaa n erillisin ri kokon aisuuksin a: jos toimij a oli si t ehny t toisiry kyseessà olisi ollut kokonaan eri, joskin menneisyydeltaan (relevanteilta osin) samanlainen maailma. Jatkevastaväitteen esittäjät puolestaan ajattelevat maailmaa ikään kuin potentiaalisesti hsar autuu nnø: jos oletet aan künnitetty maailman alkuosa, joka ulottuu tilanteeseen S, jossa A valitsee C:n, tälle valinnalle ei ole vaihtoehtoa, jos kyseinen alkuosa sisältää erehtymättömän ennustuksen tästä valinnasta C. Siis: "A valitsi C:n tilanteessa S, alkuosan I päätteeksi. Jos tuo alkuosa I sisaltaä erehtymättömän tiedon tästä valinnasta, tämän samaisen alkuosan I jatke ei voi olla ei-C." ]atkenäkemys voidaan kyseenalaistaa seuraavalla ajatuskokeella, jossa voidaan (tai ainakin näyttää siltä, että voidaan) vapaasti seka tehda tietty teko että (vaihtoehtoisesti) olla tekemättä sitä, mutta jossa näilla vaihtoehtoisilla teoilla ei voi olla jaettua menneisyyttä: Toimija A harkitsee, lähettäisikö vai ei käytössäåin olevalla aikakoneella menneisyyteen lapury jossa lukee "Terkkuja tulevaisuudesta" (tai lähettäisikö yksittäisen bitin vaikkapa vain sekunnilla taaksepäin tämäkin riittää esitettävåin argumentin kannalta). A ei lähetä kyseistä lappua. Libertarianismia kannattavan jatketeoreetikon on sanottava, että tuo lapun lähettämättä jättäminen ei ollut vapaata, silla toimijalla A ei ollut menneisyyden kanssa sopusoinnussa olevaa vaihtoehtoa lähettää lappua: lähettäminen tarkoittaisi, että lappu olisi menneisyydessä fa tässä tapauksessa siis menneisyydessä olisi jo ollut olemassa tuo lappu ei siis ole niin, että tuo lappu ilmaantuisi menneisyyteen ikäåin kuin jälkikäteen: ei ole mahdollista, että on jokin "ensimmäinen menneisyys" ilman tätä lappua ja sitten "toinen menneisyys", jossa tämä lappu on). Eli jos tehdään oletus, että A olisi lähettänyt tuon lapun, se olisi ollut menneisyydessä mikä siis on jatkenäkemystä kannattavien mielestä mahdotonta, koska lappua ei ole menneisyydessä. Samoin vaihtoehtoisessa ajatuskokeessa, jossa A lähettää Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 155 kyseisen lapun, han ei ole jatkenäkemyksen mukaan vapaa tässä lähettämisessään, koska hän ei olisi voinut "menneisyyttä rikkomatta" tehdä toisin eli ei olisi voinut olla lähettämättä sitä. Tämä näyttää epäilyttävältä. Tilannetta voidaan verrata lukitun huoneen tapaukseen. jos huoneen ovi on lukittu, en voi vapaasti olla lahtemättä, vaikka voinkin vapaasti priättää olIa lähtemättä; voin siis vapaasti päättää jotakir¡ jonka suhteen en tosiasiassa ole vapaa. Samoin juuri esitetyssä ajatuskokeessa toimija A voi vapaasti päättää olla lähettämättä "Terkkuja tulevaisuudesta" -lappua menneisyyteen kaikkien vapauteen uskovien lienee myönnettäv ä tämà p ä ä töks en v ap avs mutta libertarianististen jatketeoreetikkojen mielestä A ei ole kuitenkaan vapaa jättäessään lähettämättä kyseisen lapun. Lukitun huoneen tapauksessa lähtemisvaihtoehdon sulkee pois konkreettinen fyysinen este; aikakonetapauksessa mitäåin tällaista ei ole, ja minusta nàyttàä, että jälkimmäisessä ei ole osoitettavissa mitään muutakaan uskotTavaa todellista làhettamättä jättämisen vapauden poistavaa tekijää kyseessä on ainoastaan jatketeoreetikkojen päähänpinttymä, että toisin toimimisen mahdollisuutta on tarkasteltava suhtee ssa künnitettyyn, aktuaaliseen menneisyyteen. Seuraava näyttää minusta selvältä (kun oletetaan libertarianismi): Olettaen, että jonkin lähettäminen menneisyyteen on ylipäänsä (metafyysisesti) mahdollista, on mahdollisia maailmoja, joissa A lähettää lapun (ja näissä maailmoissa lappu on menneisyydessä), ja on mahdollisia maailmoja, joissa A ei lähetä lappua (ja näissä maailmoissalappta ei ole menneisyydessä). Siten sikäli kuin vaihtoehtoisuusehdon täyttyminen on kyseessä, vapaus lapun lähettämisen suhteen ei ole uhattuna' Itse asiassa jatketeoreetikko hairahtuu esittämäåin vaihtoehtoisuudelle vaatimukseru että sen jrilkeen, kun on positoitu, että toimija tekee tietyn teor¡ hänen on voitava tehdä myös vaihtoehtoinen, tuon teon kanssa yhteensopimaton teko' (Palaan tähän tarkemmin tuonnempana.) 156 Ari Maunu Lisäksi näyttää siltä, että jatketeoreetikot joutuvat sanomaan/ että (libertarianistinen) vapaus on riippuvainen ajassa matkustamisen mahdollisuudesta: jos osoittautuisi, että informaation lähettäminen menneisyyteen on tosiaankin mahdollista tätähän on jo vuosikymmenet tutkittu modernin fysiikan piirissä (ks. esim. Arntzenius & Maudlin 20L0 ja Earman & Wüthrich 2010) tulisi samalla todistetuksi, että emme ole emmekä ole koskaan olleet vapaita libertarianistisessa mielessä. (Tuskinpa voidaan sanoa, että tietyn valinnan tai teon vapaus on riippuvainen sätä kontingentistø seikasta, onko siitä lähetetty raportti menneisyyteen vai ei.) Moinen tuntuu perin hataiselta ja kyseenalaiselta, kun tarjolla on yksinkertainen ratkaisu tällaisen Damokleen miekan välttämiseksi: jatkenäkökulman hylkaaminen. Jatkevastaväite voidaan esittää myös William Jamesilta (1992,573-4) peräisin olevan, Peter van Inwagenin toistuvasti hyödyntämän toistoajatuskokeen avulla (esim. van Inwagen 197 4, 9-10; 1983, 1,41,; 1993, 1.86-7 ; 1997 , 227 -B; 2000, 1.4-17). Tässä ajatuskokeessa täsmälleen samaa valintatilannetta ajatellaan " ajettavan" toistuvasti kuvitellaan vaikkapa, että jonkin ajan kuluttua tietystä valintatapahtumasta Jumala (tai vaikka Teräsmies) kelaisi maailmanhistoriaa, aina uudestaan jauudestaary takaisin tuohon valintatapahtumaan, jolloin siis kullakin ajokerralla valitsija olisi tarkalleen samassa tilanteessa (tietenkään muistamatta muiden ajokertojen valintojaan ja mitä tapahtui noiden valintojen jalkeen ennen takaisinkelausta). Van Inwagen (1983, 127 -30, 140-1) esittää valaisevan esimerkin varasteluun taipuvaisesta miekkosesta, jolla on tilaisuus varastaa kolehtilipas. Toisaalta tämä varas on ahne ja paatunut mutta on toisaalta luvannut äidilleen tämän kuolinvuoteella olevansa aina jatkossa rehellinen. Van Inwagenin mukaan tämä varas olisi vapaa kyseisen valinnan suhteen vairy jos håin kyseistä varastamistilannetta toistettaessa (tarkalleen samanlaisena) toisilla Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 157 toistokerroilla varastaisi (perusteina ja syinä ahneus ym.), toisilla ei (perusteina ja syinä lupaus ym.).4 Tällainen ajatuskoe näyttää ongelmalliselta molinismin kannalta: Jos aktuaalisessa menneisyydessä on vuorenvarma ennustus tai raportti, että varkaamme valitsee varastamisen tilanteessa S, olisi hänen tätä aktuaalisen maailman tilannetta toistettaessa valittava ainn v arastaminen, sillä varastamatta jättämi nen ei ole yhteensopiva aktuaalisen erehtymättömän ennustuksen sisältävän menneisyyden kanssa. Väite siis ory että tällainen saman valinnan ainaisuus merkitsee vaihtoehdottomuutta: toimija ei ole vapaa, sanoo toistokokeen oikeellisuuteen luottava libertarianisti, ellei håin tekisi ennen pitkää toista valintaa. Toistokoehavainnollistus perustuu ilmeisesti seuraavanlaiseen todennäköisyyslaskennasta tuttuun tapaukseen:s uurnasta, a Van Inwagen (1974,9-10) jopa samaistaa determinismin ja historian (esim. saman valinnan) poikkeuksettoman toistumisen: Determinismi on teesi, että jos aikaa voitaisiin'kelata taaksepäin' mihin tahansa menneisyyden hetkeen ja sitten voitaisiin antaa taas 'mennä eteenpäin', niin [...] historia 'toistaisi' itseään: voisimme olla varmoja, että asiat tapahtuisivat 'taas' täsmälleen kuten ne tapahtuivat'ensimmäisellä kerralla'. Ks. myös esim. vanlnwagen 1993,187;1997,228. s Vrt. van Inwagen 2000,14:. Now let us suppose that God a thousønd times caused the universe to revert to exactly the state it was in at úr [when Alice freely told a lie ...1. What would have happened? [...] Well, agair¡ we can't say what would have happened, but we can say what would probably have happened: sometimes Alice would have lied and sometimes she would have told the truth. As the number of "replays" increases, we observers shall almost certainly observe the ratio of the outcome " trttth" to the outcome "lie" settling down to, converging on, some value. 158 Ari Maunu jossa on punainen ja sininen pallo, nostetaan toistuvasti satunnainen pallo palauttaen se noston jälkeen aina takaisin uurnaan. Todennäköisyys sille, että jatkettaessa nostoja (ja palautuksia) ilman mitään ylarajaa nostetuksi tulee aina punainen pallo, on nolla (siis tasan 0). Siten näyttää siltä, että tapaus, jossa nostetuksi tulisi aina, ilman ylärajaa, punainen pallo, on itse asiassa tapaus, jossa uurnassa ei lainkaan ole sinistä palloa tai jossa sininen pallo on liimattu kiinni, jolloin sen nostaminen on mahdotonta. Suora analogia valintatilanteeseen on tietysti se, että jos valitsija valitessaan täsmälleen samassa tilanteessa toistuvasti, ilman ylärajaa vaihtoehtojen pun ja sin väliltä valitsisi aina vaihtoehdon pun, tämä tarkoittaisi, että vaihtoehtoa sin ei olisi mahdollista valita lainkaan. Mielestäni tämä analogia ei ole pätevä, sillä pallojen satunnainen nostelu on aivan eri asia kuin vapaa valinta. Se, että valinta olisi aina sama, ei itsessään ole todiste valinnan vapautta vastaan. Ajatellaan vaikkapa libertarianismin äärimuotoa, agenttikøusnøtioteoriaa, jossa vapaille toimijoille postuloidaan normaalista kausaatiosta eli tapahtumakausaatiosfø riippumaton kyky omalähtöiseen agenttikøusaatioon, joka on jonkinlainen kyky, valta tai voima toimia kausaatioketjujen perimmäisenä alkupisteenä, siis aiheuttaa itse tapahtumia ilman, että on (täysin) osa joskus menneisyydessä alkunsa saanutta tapahtumien kausaatioketjua. Se, että toimija, jolla on tällaista agenttikausaalista voimaa, toimisi jotakin tiettyä valintatilannetta täsmälleen toistettaessa aina, ilman ylärajaa samoin, ei millään tavalla todista, ettei hänen valintansa ole tässä tilanteessa vapaa. Lisäksi molinisti tietysti viime kädessä vastustaa tällaista toistokoetodistelua yksinkertaisesti sen perusteella, että siinä ilman mitään perusteluja otetaan jatkenäkökulma eli oletetaan, että vaihtoehtoisuutta on tarkasteltava suhteessa kiinnitettyyn aktuaaliseen menneisyyteen, kun molinistit puolestaan katsovat, että relevantti vaihtoehtoisllus perustuu kontrafaktuaaliseen valtaan. Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 159 4.3. Molinistinen näkemys: selvennys Molinan vapausmääritelmän mukaan vapaa toimija voisi tehdä (tai valita) jotakin ja (vaihtoehtoisesti) voisi tehdä jotakin muuta, "kun kaikki tekemiseen vaikuttavat elementit on annettu" (ks. luku 2 ylla). Asianmukaisena vaikuttavana elementtinä ei voitane pitää mitään menneisyyden totuutta, faktaa tai tapahtumaa, joka ei itse asiassa vaikuta valintaan. On epäilyttävää pitää vaikuttavana syynä jotakin, josta valinta (tai täsmällisemmin sanottuna valinnan ilmaiseva propositio) pelkastaan seuraa loogisesti, kun oletetaan joitakin premissejä, esimerkiksi premissi, että on olemassa kaikkitietavä ja essentiaalisesti erehtymätön Jumala. Valinnasta seuraa, että Jumala tietää menneisyydessä tämän valinnan, mutta tämä tietäminen ei ole missään mielessä valintaan vaikuttava "elementti". Ajatellaan jälleen maailmaa (tai pikemminkin maailman alkuosaa) M, jossa toimija A valitsee vaihtoehdon C tilanteessa S hetkellä t. Sen hyväksyminen, että Jumala tiesi jo aikojen alussa totuuden p, jonka ilmaisee "A valitsee C:n tilanteessa S hetkellä t" , näyTTãä ongelmalliselta siksi, että M:n hetkeen t ulottuvan alkuosan eli t-alkuosan jatkeena ei voisi olla valintaa ei-C, koska tämä olisi ristiriidassa sen kanssa, että t-alkuosa sisaltää mainitun erehtymättömän tietämisen. Molinisti voi täsmentää jo yllä esitettyä vastaustaan tähän seuraavasti: Ajatellaan, että Jumala on konstruoinut ymmärryksessään maailman (joka on potentiaalisesti maailma M) t-alkuosan ikään kuin Ecitriydellisenä, jättäen toistniseksi huomiotfø kaikki ne tähän alkuosaan kuuluvat seikat, jotkamriäräytyaät vasta sen mukaan, kuinka kyseinen alkuosa jatkuu t:n jälkeen, siis esimerkiksi sen mukaary minkä valinnan A tekee hetkellä t (tilanteessa S). Jumala "näkee" superkomprehensiollaan, että A valitsisi vapaasti C:n hetkellä t tilanteessa S, jolloin hän voisi ikään kuin todeta itsekseen: '160 Ari Maunu Kappas, A valitsisi C:n. Tämän maailman (tai oikeastaan kaikki en t ällai st en mnøilmoj en)o t-alkuosa olisi siis sellainen, että tietäisin siinä aina tämän valinnan' A voisi vapaasti valita myös vaihtoehdon ei-C, missä tapauksessa kyseessä olisi eri maailma (tai itse asiassa joukko eri maailmoja), jossa puolestaan tietäisin aina, myös jo ennen hetkeä t, että A valitsee ei-C:n hetkella t. (Superkomprehensoin kuitenkin, että A ei tosiasiassa valitsisi ei-C:tä, joten tällainen maailma ei ole aktualisoitavissani') 4.4. Yhteensopimattomuusargumentin virhe Yhteensopimattomuusargumentin mukaan ei ole kenenkäåin vallassa, että Jumala uskoi jo aikojen alussa totuuden p, siis esimerkiksi sen, että A valitsi C:n hetkellä t. Tämä ei molinismin mukaan pidä paikkaansa, koska se, mitä Jumala uskoi jo aikojen alussa joko että A valitsee C:n tai että A valitsee ei-C:n määräytyy nimenomaan sen mukaan, mitä A valitsee. Sen siiaan aktuaølinen historia se, että Jumala uskoi jotakin aktuøølisesti 1o aikojen alussa ei ole kenenkään vallassa (enää). Näin ollen yhteensopimattomuusargumentissa tulee eksplikoida tämä aktuaalisuusoletus: kohta (4) on uskottava vain, jos sen tulkinta on 4a. N(Bp)", eli "Ei ollut kenenkäåin vallassa hetkella t, että ]umala uskoi aktuaalisesti jo aikojen alussa, ettäp" (tai: "Se aktuaalinen totuus, että jumala uskoi p:n jo aikojen alussa, ei ollut kenenkään vallassa hetkellä t"¡.2 Siterç jotta argumentti olisi yhä validi, kohdan (5) tulisi olla 6 Kyseessä on itse asiassa joukko maailmoja sen mukaan, rnillaisia valintoja t:n jälkeisessä tulevaisuudessa tehtäisiin. 7 Kohdissa ( a) ia (5a) cr on ns. aktuaalisuusoperaøttori: lauseen pq tulkinta minkä hyvänsä mahdollisen maailman suhteen on sama kuin lauseen p tulkinta aktuaalisen maailman suhteen. Esimerkiksi lause E(p q) on tosi, jos minkään mahdollisen maailman suhteen ei ole Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 161 5a. r((BP)"--P) eli "Välttämättä, jos Jumala uskoi aktuaalisesti p:n jo aikojen alussa, niin p". Tämä on epätosi, silla ei ole niin, että p seuraa välttämättä Jumalan aktuaalisesta uskomisesta, että p: jos Jumala uskoo aktuaalisesti, että p, on tämä p:n aktuaalinen uskominen totta kaikkien mahdollisten maailmojen suhteen, mutta joissakin maailmoissa itse p on epätosi. (Sen sijaan (5), siis r(Bp ---+ p), on toki tosi: p on tosi kaikissa maailmoissa, joissa Jumala uskoo, että p.) Itse asiassa (5a) voidaan ilmaista ekvivalentisti selkeästi epätodella lauseella Bp --op eli "Jos Jumala uskoi (aktuaalisesti) p:n jo aikojen alussa, niin välttämättä p". Kuten jo Boethius (Consolatio philosophiae 5.6) ja Tuomas Akvinolainen (Summa contra Gentiles 1.67.8; Summn theologicø 1.14.13 ad 3; De aeritøte 2.12 ad 4) toteavat, esimerkiksi "Minkä tiedetäåin olevan, välttämättä on" on tosi tulkittuna de dicto ("Välttämättä, jos p tiedetään, niin p on tosi"), mutta epätosi tulkittuna de re ("los p tiedetääry niin p on välttämättä tosi"). Toinen tapa ilmaista tämä klassinen erottelu on sanoa, että edellisessä on kyse seuraussuhteen välttämättömyydestä (necessitøs consequentis) mutta jälkimmäisessä seurauslauseen välttämättömyydestä (necessitøs consequentiae). Jatkenäkemyksen ja molinistisen kontrafaktuaalinäkemyksen välinen kiista voidaan esittää seuraavasti: Jos toimijan teko on tiedetty ennalta, miten voisi olla mahdollista, kysyy jatketeoreetikko, että toimija tekee toisin? Väärin kysytty, vastaa molinisti: Jos positoit, että menneisyydessä on Jumalan tekemä, aidon profeetan ilmoittama tai tulevaisuudesta aikakoneella lähetetty erehtymätön ennustus, oletat samalla, että tämän ennustuksen mukainen valinta tulee tehdyksi (muutenhan kyseistä ennustusta ei olisi menneisyydessä, vrt. erityisesti yllä esitetty aikakonetapaus, jossa valittavana ofl, lähettääkö vai ei niiru että p on tosi ja q on epätosi, kun taas ¡(p" q) on tosi, jos minkään mahdollisen maailman suhteen ei ole niin, että p on tosi aktuøølisessa møøilmassa ja qon epätosi (vrt. (5a)). 162 Ari Maunu viesti "Terkkuja tulevaisuudesta" menneisyyteen). Siten jos tämän positoirrnin jälkeen kysyt, voisiko toimija tehdä toisin, kysyt itie asiassa, voisiko hän samalla kertaa sekä tehdä että jättää tókemättä. Tämä ei tietenkään ole mahdollista. Oikea lähestymistapa vaihtoehtoisuuteen on olla olettamatta, että jokin nimenomainen valinta tehdäan (ja siis olla olettamatta, että tämä nimenomainen valinta on ennalta tiedetty). Molinistinen näkökulma voitaneen ilmaista myös seuraavasti: Koska tietyt totuudet määrittrìarit aktuaalisen maailman kokonaisuudessaan, aktuaalinen maailma ei voisi olla toisenlainen maailma, joka poikkeaa vähäisimmässäkään määrin aktuaalisesta maailmasta on jokin muu maailma (vrt. Leibnizin ajatus täydellisistä yksilökäsitteistä). Jokin toisenlainen maaiima voisi kuitenkin olla aktuaalinen (tai näin voidaan ainakin olettaa). Siis ei ole kenenkään vallassa toimia sitery että aktuaalinen maailma olisi toisenlainery mutta (voimme olettaa, että) voisimme ainakin toisinaan toimia siten, että jokin toisenlainen maailma olisi aktuaalinen.s "Mutta emme voi toimia Jumalan suunnitelman vastaisesti." Tämä on totta (myöntää puhdasoppinen molinisti) siitä huolimatta on mahdollista toimia siten, että jos niin toimisi, Jumalan suunnitelma ei olisi alkuaankaan ollut se, mikä se on, vaaÍl jokin muu. Tätä valaissee vertaus niin sanottuun nøiiaiin särinnönmukøisuusteoriann luonnonlaeisfø (NST). Tämän teorian mukaan mikä hyrtänsri tosi yleistys on luonnonlaki, esimerkiksi jo yila (a.1) esitetty "Kaikki kultaharkot painavat alle tonnin" 8 Jatkenäkemyksen esittäjillä tuntuu siis olevan ajatuksena, että jos toimija tekisi toisin, tämän aktuaølisenmøailmøn alkuosan jatke olisi toinen. Tähän voidaan vastata, että koska toimija valitsee C:n, trimri maøilma on se maailma, jossa jatkeena on C siten sellaisen maailman alkuosa, jossa jatkeena on jokin muu, ei ole trimän maøilmøn alkuosa. (Käsitellään kokonaan eri kysymystä, jos ajatuksena on kvanttimekaniikan piirissä esitetty ns. monimønilmateoria, ionka mukaan maailma haarautuu eri jatkeisiin konkreettisestl eli on multiaersumi. Valintoihin sovellettuna tämä tarkoittaisi, että valinta voi olla sekä C että ei-C. Vrt. Lewis1986,207.) Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 163 (olettaen siis, että tärrrâ on tosi koko aktuaalista maailmanhistoriaa koskeva yleistys). Se, että tämä on tosi yleistys, ei sinälläåin poistane jonkun kroisoksen valinnanvapautta valaa yli tonnin painoinen kultaharkko. Tarkoittaako tämä, että tuo kroisos voisi rikkoa (NST:n mukaista) luonnonlakia? Ei, vaan tämä tarkoittaa vain sitä, että kroisoksemme voisi toimia siten, että jos hän niin toimisi, jokin joka oiz luonnonlaki (NST:n mukaan), er olisi sitä. Entä vapaus suhteessa aikakoneen (tai yleisemmin informaation menneisyyteen siirtämisen) mahdollisuuteen? Molinismin mukainen teistinen lähestymistapa ei tietenkään ole tässä yhteydessä asianmukainen: aikakoneajatuskoe ei näytä liittyvän mitenkään teismiin. "Korjatan" yhteensopimattomuusargumentin (muodollisesti täysin samanlaisessa) aikamatkustusversiossa on kohta 4t. N(Dp)", eli "Ei ollut kenenkäåin vallassa (hetkellä t), että aktuaalisessa menneisyydessä (hetkella s) oli t:n jälkeisestä tulevaisuudesta lähetetty totuuden p ilmaiseva dokumentti " (vrt. NDp), missä p ilmaisee, että toimija tekee valinnan C hetkellä t. Jos tuota dokumenttia ei olisi lähetetty hetkeen s, sitä ei olisi ollut tuolla hetkellä. Aikakoneajatuskokeessa (samoin kuin ennaltatietämisoletuksessa) menneisyys on (osaltaan) myöhempien valintojen mukainen tai rüppuuainen myöhemmistä valinnoista. Jos siis oletetaan, että on aktuaalisesti tehty valinta C, josta merrneisyys on riippuvainen, ja sen jälkeen väitetäåin, että valinta ei-C ei o1lut mahdollinen, koska se onristiriidassa tuonvalinnasta C riippuneen aktuaalisen menneisyyden kanssa, väitetään itse asiassa, että C-valinnan sisältävässä maailmassa ei ole mahdollista tehda valintaa ei-C, ts. on mahdotonta tehdä samalla kertaa sekä valinta C että valinta ei-C. Tämä on tietysti totta mutta myös ongelmatonta. Oikea tapa kysyä, olisiko valinta ei-C mahdollineru on olla olettamatta, että on tehty valinta C. 164 Ari Maunu Alfred J. Freddoso (1988, 58-61) on esittänyt molinismista vaikutusvaltaisen näkemyksen jota voitaneen sanoa standarditulkinnaksi jonka mukaan Molinan tarkoituksena on kiistää siirtoperiaate Nq & ¡(q p) -Np, siis yhteensopimattomuusargumentin kohta 6. Kuten esimerkiksi Ted A. Warfield (2009) on huomauttanut, tällainen näkemys tekee molinismista prima fncie epäuskottavan, koska siirtoperiaatteen tyyppiset sulkeumaperiaatteet näyttävät pettävän vain episteemisten ja muiden "subjektiivisten" modaliteettien yhteydessä (siis esimerkiksi voidaan uskoa p uskomattaq:ta, vaikka q seuraisikin välttämättä p:stä), mutta vallassa olemattomuus (samoin kuin menneisyyden muuttamattomuus) on metafyysinen käsite. Freddoso perustaa tulkintansa seuraavaan kohtaan Molinan Concor diø-teoksessa (MC 52.3a) : Vaikka (i) ehtolause ["Jos Jumala tietää ennalta, etta p, niin p"] on välttämätön (koska [...] se, että Jumala tietää jonkin tulevaisuuden asiary ja se, että tämä asia ei aktualisoidu, eivät voi molemmat vallita) ja vaikka (ii) etujäsen ["Jumala tietää ennalta, että p"] on välttämätön kyseessä olevassa mielessä (koska se on imperfektimuotoa eikä vähaisinkään muutos Jumalassa ole mahdollinen), takajäsen l"p"f voi silti olla puhtaasti kontingentti. [...] Silla jos, kuten on mahdollista, olisi niin, että takajäsenen vastakohta vallitsisi tulevaisuudessa, etujäsen ei olisi koskaan etukäteen vallinnut [...]. Siten ei koskaan olisi niin, että etujäsen olisi tosi mutta takajäsen epätosi. Takajäsen [...] voi vallita tai olla vallitsematta ilman mitään ehtoja [...]. Kohdassa (ii) Molina tarkoittaa ilmauksella "välttämätön kyseessä olevassa mielessä" sitä "välttämättömyyttä" (niin sanottua aksi dentøølista u älttrimättömyy ttä), j oka on menneisyydella muttei tulevaisuudella eli han (kaytZinnöllisesti katsoen) vahvistaa yhteensopimattomuusargumentin kohdan (4) tai ainakin jonkin tulkinnan kohdasta (4). Kohta (i) puolestaan vahvistaa argumentin kohdan (5). Lause "takajäsen voi silti olla puhtaasti kontingentti" kiistää johtopäätöksen (7) ainakin sikäli kuin'N' Jumalan ennaltatietäm¡nen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 165 tulkitaan siinä vallattomuudeksi simpliciter, siis vallattomuudeksi sen suhteen, millainen maailma on aktuaalinen (eikä vallattomuudeksi sen suhteery millainen aktuaalinen maailma on). Lainauksen loppuosassa Molina ei siis mielestäni kiistä siirtoperiaatetta (6), joten Freddoso on väärässä tai ainakin esittää asian virheellisesti. Jos tämä pitää paikkaansa, siirtoperiaate ei petä, joten Freddoson tulkinta (tai ainakin hänen tapansa esittää Molinan ratkaisu) on virheellinen, ja sen myötä Warfieldin siirtoperiaatteen yleiseen pitävyyteen perustuva epäilys tai vasta-argumentti on aiheeton. Kuten yllä esitin, yhteensopimattomuusargumentin virhe on kohdissa (+) ja (S) tapahtuva ekvivokaatio. 5. Muita vastaväitteitä molinismille 5.1. Todistettavan olettaminen? William Hasker (1989, 18; 2001, 1.0$ ja John Martin Fischer (1992, 103 ; 2008, 25 6, 36, 41 ) ovat väittäneet, että molinistisessa teoriassa (tai ainakin joissakin sen versioissa) syyllistytään todistettavan olettamisee n (question-b eg gin g). Haskerin (2001", 104) mukaan Plantingan (197 4b, 66 -7 3 ; 1 986) molinistinen kontraf aktuaaliseen vaihtoehtoisuuteen perustuva teoria ei toimi, koska siinä vain oletetaan tai positoidaan, että toimüat ovat vapaita (libertarianistisessa mielessä), eikä siis lainkaan selita sita, mikä oli nimenomaan selitettävänä, eli sitä, miten vapaus voi säilyä ennaltatietämisen alaisuudessa.e e Hasker (200L,104): Considered as an answer to the argument for theological incompatibilism, however, this [Plantinga's solution] blatantly begs the question. For that argument asserts that [a given agent A] lacks freedornprecisely on account of God'sprior, inføIliblebelief about what [A] will do. But this assertion is not considered at all when, following Plantinga's procedure, we decide that [A] is free to refrain from [doing what he does]. Insofar as he fails to 166 Ari Maunu Mielestäni Hasker ia Fischer ovat väärässä' Molinistisen yhteensopivuusratkaisun esittäjän ei suinkaan tarvitse osoíttaa va- ;"auããi .i"-"ssaoloaAlkuperäin9l kysymys o-n-t11ä:. Qnko ,irtitiituirtu olettaa sekä vapãus että ennaltatieto? Molinistinen ratkaisu pyrkii perustelemåaru etta mitään ristiriitaa ei ole: toi- ;t];lii" Jríiu o" valta tekoihinsa nähden ja he.olisival,y?iiÎ.:' ,ruíltu toisiru vaikka se, miten he itse asiassa valitsivat' olisi ollut ennalta tiedettY. 5.2. SuPerkomprehensio Molinistisen teorian tarkoituksena on selittaa ihmisiärjelle ymmärrettävästi, miten ennaltatietäminen ja tahdonvapaus ovat ,oprrroir*rrssa. Siinä keskeisessä kohdassa' jossa pyritään selittamaan, mihin tietoonsa ]umala perustaa maailmanvalintansa' molinisti j outuu vetoamaan mystiseen superkompt"llltll?,1' jota ei miienkaan seliteta ja jota ilmeisesti ei edes vorda senttää.10 Vastausta vaille jäävä kysymys on siis' miten Jumala tietää' kumman vaihtoehdon,q' vátiisisi valintatilanteessa' C vai ei-C' Ul¡ni* superkomprehensio j a keskitieto perustuvat' j os (esimerl*ril ,ruit",to"hdàn C va[téevan toimijan A valinta "voisi ihan yf',itîy"i"" olla ei-C? Molinan esitykseen jää siis aukko' consider and answer the main contention of his opponents, Plantinga's 'solution' is circular and question-begging' and leaves tie foreknowledge conundrum untouched' ro Tälle selittämättömyydelle on toki vankka skolastinen tausta' sillä ¡o Vifn"fOckhamilaínen (n' L285-1348) toteaa: "On oltava ilman lpaitysta sitä mieltä, että ]umala tietää tulevaisuuden kontingentit to- ,iuriát ilmeisinä ja varmasti. Mutta mikään tämän maailman ymmär- ,y, "i LyL"rl" ,álitta-aan tätä selkeästi ["']" (Ockhamilainen 1990' 132). Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 167 5.3. Perustavastaväite Kirjallisuudessa usein käsitelty molinismin kritiikki, Robert M. Adamsilta (197n peräisin oleva perustøaøstaariite kohdistuu vapauden kontrafaktuaaleihin (ks. 4.1 yllä). Tämåin kritiikin mukaan vaikka oletettaisiinkin Jumalalle superkomprehensio ja keskitieto, niin vapauden kontrafaktuaalit, esimerkiksi (s1) ]os Daavid olisi jäänyt Keilaan, Saul olisi hyökåinnyt tuohon kaupunkiin (vrl. Raamøttu,1..Samuelin kirja, 23:9-13), eivät ole tosia eivätkä siten myöskään Jumalan tietämiä siinä vaiheessa, kun |umala "suunnittelee maailman luomista"; näin ollen Jumala ei myöskään voi muodostaa toteutettavaa suulnitelmaa niiden perusteella. Kun vaatimuksena on, että Saulin toteutumaton hyökkäys olisi ollut vapaa teko, mikä on metnfyysinen perustø sille, Adams ja muut kysyvät, että esimerkiksi (s1) on tosi: libertarianistinen vapaus ei ole sopusoinnussa sen kanssa, että perusta on Jumalassa, eikä myöskään (täm¿in vastaväitteen mukaan) sen kanssa, että perusta on luotujen toimijoiden ominaisuuksissa, esimerkiksi heidän psykologisissa piirteissäÊin. Adamsin (1977,111) mukaan Saulin "intentioiden, halujen ja luonteen" perusteella voidaan sanoa korkeintaan: Jos Daavid olisi jäänyt Keilaary Saul olisi todennriköisesfl hyökännyt tuohon kaupunkiin. Tässä vastaväitteessä ilmeisesti oletetaan niin sanottu totuudentekij riteoriø, lonka mukaan jokaista totta totuudenkøntaj øø, säs propositiota, on vastattava jokin olemassa oleva fakta (tai muu entiteetti), jonka p erusteelln ky seinen propositio on tosi. Vapauden kontrafaktuaaleille on hyvin vaikeaa ellei peräti mahdotonta osoitt aa faktoja, j otka " tekevät ne to siksi" . Perustavastaväitteeseen voidaan vastata seuraavasti: Ensinnäkin totuudentekijäteoria ei ole lainkaan varmalla pohjalla eikä mitenkään yleisesti hyväksytty (ks. esim. Merricks 2007, luvut 2-3 ja erityisesti 7). Voidaan kysyä, mitä ovat ne olemassaolevat faklat,jotka ovat perustana esimerkiksi seuraaville tosille (tai ainakin selkeästi tosilta näyttäville) väitteille: 168 Ari Maunu Molina oli jesuiitta. Leibniz on kaikkia nyt elossa olevia filosofeja monipuolisempi. Sherlock Holmes on kuuluisampi kuin yksikaan todellinen salapoliisi. Toiseksi näyttää melko selvältä, että jompikumpi (esimerkiksi) seuraavista lauseista on tosi: (e1) Jos menisin huomenna elokuviin, ostaisin popkornia. (e2)|os menisin huomenna elokuviin, en ostaisi popkornia. Jos menisiry joko ostaisin tai en ostaisi. Juuri mikään ei ole tämän yksinkertaisempaa jos totuudentekijäteorian mukaan tässä on jokin ongelma, sen pahempaa tälle teorialle. Lisäksi kaikki libertarianistit voivat nähdäkseni olettaa, että olisin popkornin ostamisessani tai ostamatta jättämisessäni ollut vapaa.11 Nämä lauseet (e1) ja (e2) voidaan ilmaista myös seuraavasti: (e1') Huominen skenaario, jossa menen elokuviin, on sellainery että ostan popkornia. (e2') Huominen skenaario, jossa menen elokuviin, on sellainery että en osta popkornia. Olettaery että huominen elokuviinmenemisskenaario toteutuu, toinen näistä on tosi. Tässä on siis kuvaus - (e1) tai (e2) josta voimme sanoa, että se on totuudenmukninen skennariotø koskeaa kut¡øus. Analogia vapauden kontrafaktuaaleihin lienee nyt selvä. Lauseet 11 Jos libertarianismissa on jokin ongelma, esimerkiksi jonkinlainen kapsahtaminen valintojen satunnaisuuteen ja siten kontrolloimattomuuteer¡ se ei ole relevantti yhteensopivuuskysymyksen kannalta (eikä sitä paitsi olisi yksin molinistisen lähestymistavan ongelma). Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 169 (s1) Jos Daavid olisi jäänyt Keilaan, Saul olisi hyökännyt tuohon kaupunkiin, (s2) Jos Daavid olisi jäänyt Keilaan, Saul ei olisi hyökännyt tuohon kaupunkiiry voidaan ilmaista myös lauseilla (s1') Mahdollinen maailma, jossa Daavid jää Keilaan, on sellainen, jossa Saul hyokkaa tuohon kaupunkiin, (s2') Mahdollinen maailma, jossa Daavid jää Keilaan, on sellainen, jossa Saul ei hyökkää tuohon kaupunkiin. Ainakin toinen näistä lauseista on totuudenmukainen mahdollisen maailman (osittainen) kuvaus. 6. Lopuksi Pohjimmiltaan ennaltatiedon ja libertarianistisen vapauden yhteensopivuutta koskeva kiista johtuu nähdäkseni erilaisista näkökulmista maailmaan (a erityisesti valintoihin). Molinistisessa kontrafaktuaaliteoriassa maailmoja tarkastellaan erillisinä kokonaisuuksina (a tästä näkökulmasta on luontevaa ajatella tapahtumia eternalistisestl tai ikä¿in kujn jrilkikriteen): ios toimija ollsi teon C sijaan toiminut toisin, kyseessä olisi ollut kokonaan eri maailma (tai pikemminkin maailman alkuosa), joka on historialtaan samanlainen, paitsi että se ei sisälla ennaltatietoa teosta C vaan tuosta toisin toimimisesta. Molinismin libertarianistiset vastustajat, joita nimitin jatketeoreetikoiksi, puolestaan käsittävät maailman ikään kuin potentiaalisesti haarautuvana: vaihtoehtoisuutta tarkasteltaessa on ajateltava vaihtoehtomaailmojen yhteistri alkuosaa, joten jos tuo alkuosa sisältää erehtymättömän ennaltatiedon teosta C, vaihtoehtoinen teko on mahdoton. Pyrin argumentoimaan molinismin puolesta ja jatketeoriaa vastaan ensinnäkin huomauttamalla (kohdassa 3.4), että silkka ennaltatieto, jolla ei ole mitään ztaikutusta tehtyyn tekoon, näyttaä uoimøttomølta estàmään vapautta, joten ne, joiden mukaan 170 Ari Maunu tällainen ennaltatieto on vapauden este, voisivat kenties pohtia, mitä vapaus oikeastaan tarkoittaa. Esitin aikakoneajatuskokeen, jossa toimijan vaihtoehtoina on lähettääkö vai ei jotakin menneisyyteen (esimerkiksi bitti seku¡nilla taaksepäin) : molemmat vaihtoehdot näyttävät, vastoin jatkenäkemystä, vapaasti toteutettavissa olevilta siitä huolimatta, että niitä vastaavat menneisyydet ovat erilaiset. Libertarianistiset jatketeoreetikot näyttävät ylipäänsä joutuvan s¿u'romaan, mielestäni epäuskottavasti ja täysin tarpeettomasti, että vapauden olemassaolo on riippuvainen ajassa matkustamisen mahdollisuudesta. Esitin myös, että viime kädessä jatkenäkemyksen kannattajilla on ennaltatietämis-vapaus-kysymykseen virheellinen näkökulma, silla he katsovat, että sillä oletuksellø, että toimija valitsee jotakin, hänen on voitava valita myös jotakin vastakkaista. Jatkenäkemyksessä keskeinen yhteensopimattomuusargumentti kumoutuukin siihery että vaihtoehdottomuus (vallattomuus) koskee aktuaalista maailmaa eikä sitä, millainen maailma voisi olla aktuaalinen. Minusta molinismi näyttää ongelmistaan huolimatta kaiken kaikkiaan lupaavimmalta keinolta lunastaa se ylla kohdassa 3.4 esitetty näkemys, että menneisyyden tapahtumat (esimerkiksi erehtymättömät ennustukset), joiden ei voida katsoa vaikuttavan nykyisiin valintoihin, eivät voi uhata sitä, että nykyvalinnoille on vaihtoehtoja.tz Turun yliopisto 12 Kätän Aj atuksen anonyymiä arvioijaa hyödyllisistä huomautuksista Jumalan ennaltatietäminen ja luotujen vapaus molinismin mukaan 171 Kirjallisuus Adams, Robert M. (1977), "Middle Knowledge and the Problem of Evll" , American Philosophical Quørterly 14(1),77-93. Arntzenius, Frank & Maudlin, Tim (2010), "Time Travel and Modern Physics", teoksessa Zalta,Edward N. (toim.), The Stønford Encyclop e di ø of Philo s oplry, http : / / plato. stanf ord. edu/ archives/ sp t2010 / entries/ time-travel-phys. Earmar¡ John & Wüthrich, Christian (2010), "Time Machines", teoksessa Zaha, Edward N. (toim.), The Stønford Encyclopedia of Philos' ophy, http : / / plato. stanf ord.edu/ archiv es / w irû010 / entries/ time machine. Fischer, ]ohn Martin (1992), "Recent Work on God and Freedom", Americøn PhilosophicøI Quarterly 29(2), 91-1'09. Fischer, ]ohn Martin (2008), "Molinism", teoksessa Kvanvig, ]onathan L. (toim.), Oxford Studies in Philosophy of Religion, VoI' L, Oxford: Oxford University Press, 18-43. Flint, Thomas P. (1998), Diaine Prouidence: The Molinist Acc|unt,Ithaca: Cornell University Press. Freddoso, Alfred J. (1988), "Introduction", teoksessa Molina, Luis de (1988), On Dioine Foreknowledge: Part IV of the Concordiø, toim. & kaant. Alfred J. Freddoso, Ithaca: Cornell University Press, 1-81. Hasker, William (1989) , God, Time, ønd Knowledge,Ithaca'. Cornell University Press. Hasker, William (2001), "The Foreknowledge Conundrum" , Internøtionøl lournal for Philosophy of Religion 50(1-3), 97-114. van Inwagen, Peter (1974), "4 Formal Approach to the Problem of Free Will and Determinism", Theoria 40(1),9-22. van Inwagen, Peter (1983), An Essøy on FreeWill' Oxford: Oxford University Press. van Inwagery Peter (1993), Metøphysics, Boulder: Westview. van Inwagen, Peter (1997), "Against Middle Knowledge", Mifui¡est Studies in Philosoplry 21,225-236. van Inwagen, Peter (2000), "Free Will Remains aMyslery", teoksessa Tomberlin, james E. (toim.), Pttitosophicøl Perspectiaes 14: Action ønd Freedom, Malden: Blackwell, 1-19. 170 Ari Maunu tällainen ennaltatieto onvapauden este, voisivat kenties pohtia, mitä vapaus oikeastaan tarkoittaa. Esitin aikakoneajatuskokeen, jossa toimijan vaihtoehtoina on lähettääkö vai ei jotakin menneisyyteen (esimerkiksi bitti sekunnilla taaksepäin) : molemmat vaihtoehdot näyttävät, vastoin jatkenäkemystä, vapaasti toteutettavissa olevilta siitä huolimatta, että niitä vastaavat menneisyydet ovat erilaiset. Libertarianistiset jatketeoreetikot näyttävät ylipäänsä joutuvan sanomaan, mielestäni epäuskottavasti ja täysin tarpeettomasti, että vapauden olemassaolo on riippuvainen ajassa matkustamisen mahdollisuudesta. Esitin myös, että viime kädessä jatkenäkemyksen kannattajilla on ennaltatietämis-vapaus-kysymykseen virheellinen näkökulma, silla he katsovat, että sillä oletuksellø, että toimija valitsee jotakin, hänen on voitava valita myös iotakin vastakkaista. Jatkenäkemyksessä keskeinen yhteensopimattomuusargumentti kumoutuukin siihery että vaihtoehdottomuus (vallattomuus) koskee aktuaalista maailmaa eikä sitä, millainen maailma voisi olla aktuaalinen. Minusta molinismi näyttää ongelmistaan huolimatta kaiken kaikkiaan lupaavimmalta keinolta lunastaa se ylla kohdassa 3.4 esitetty näkemys, että menneisyyden tapahtumat (esimerkiksi erehtymättömät ennustukset), joiden ei voida katsoa vaikuttavan nykyisiin valintoihin, eivät voi uhata sitä, että nykyvalinnoille on vaihtoehtoja.tz Turun yliopisto 12 Kätän Aj øtuksen anonyymiä arvioijaa hyödyllisistä huomautuksista.