PREŠOVSKÁ UNIVERZITA V PREŠOVE FILOZOFICKÁ FAKULTA 9. ŠTUDENTSKÁ VEDECKÁ KONFERENCIA Zborník plných príspevkov Editor Martin Ološtiak Prešovská univerzita v Prešove Prešov 2014 Zborník plných príspevkov z 9. študentskej vedeckej konferencie Filozofickej fakulty Prešovskej univerzity v Prešove, konanej pod záštitou dekana Filozofickej fakulty Prešovskej univerzity v Prešove, prof. PhDr. Vasila Gluchmana, CSc., dňa 25. apríla 2013. Editor doc. Mgr. Martin Ološtiak, PhD. Recenzenti Ing. Martin Lačný, PhD. doc. Zuzana Straková, PhD. prof. PhDr. Viera Žemberová, CSc. Technická redakcia doc. Mgr. Martin Ološtiak, PhD. Za jazykovú stránku rukopisov zodpovedajú autori. © Prešovská univerzita v Prešove 2014 1. vydanie 616 strán ISBN 978-80-555-1064-4 OBSAH 3 OBSAH SEKCIA ESTETIKY Štefan Haško K Herderovej kritike Kantovej estetickej teórie ........................................................................................ 9 Agáta Košičanová Susanne Katherine Knauth Langerová ...................................................................................................... 14 Lukáš Makky Možnosti estetického skúmania praveku, alebo „prítomnosť" estetického v praveku ....................... 20 SEKCIA FILOZOFIE A ETIKY Eva Demjanová Etická reflexia fungovania organizovaného zločinu ............................................................................... 29 Igor Deraj Porovnanie Platónovho a Xenofóntovho chápania sókratovského rozhovoru .................................... 37 Lívia Flachbartová Nietzsche a kynizmus .................................................................................................................................. 44 Peter Gustáv Hrbatý Machiavelli – občianska spoločnosť. Interpretácia diela Vladár s podtextom „stavba občianskej spoločnosti" .......................................................................................... 50 Michaela Joppová Mravná prirodzenosť a sloboda optikou Spinozu a Fromma ................................................................. 55 Bibiana Kahánková Interrupcie ako následky emancipácie (Postoj Samuela Štefana Osuského v kontexte etiky sociálnych dôsledkov) ................................................................................................................................. 61 Martin Pazdera Človek a jeho zmysel života ....................................................................................................................... 67 Zuzana Pončáková Tanec a morálka. Morálka v tanečných súboroch ................................................................................... 74 Lukáš Švaňa Aplikácia teórie spravodlivej vojny na fenomén terorizmu ................................................................... 82 Lukáš Švihura Etika ako estetika existencie (Pokus o určenie trendov estetizácie ľudskej skúsenosti) .................... 90 Eva Zelizňaková Je Kant prirodzenoprávnym filozofom? ................................................................................................... 96 SEKCIA HISTÓRIE Martin Hoľko Štátna moc v Československu verzus väznení kňazi Košickej arcidiecézy po roku 1948 .............. 103 Veronika Kacvinská Žena v pravekom umení ............................................................................................................................ 110 Veronika Karabašová Nápisová výzdoba zvonov ako historický prameň k výskumu regionálnych a cirkevných dejín .. 114 Milada Kopčanyiová Československá štátna vyššia reálka v Košiciach v prvom desaťročí existencie Československej republiky – najslabší článok stredných škôl? .......................................................... 122 Zuzana Mišenková Nuragy ako fenomén pravekej Sardínie .................................................................................................. 131 Zuzana Pivková K problematike budovania školského systému evanjelickej cirkvi a. v. na Slovensku v rokoch 1918 – 1945 (na príklade evanjelickej a. v. ľudovej školy v Hybiach) ............................. 135 9. ŠTUDENTSKÁ VEDECKÁ KONFERENCIA 4 Martin Počátko Sovietsko-francúzske vzťahy po skončení druhej svetovej vojny (1945 – 1990) ............................. 144 Valéria Pulenová K rozvoju ťažkého a ľahkého priemyslu v Rožňave v 19. storočí (kameninová manufaktúra, Markova továreň na kožu, elektráreň Slanského údolia) ..................................................................... 152 Petronela Sopková Apolón v histórii, umení a v architektonických pamiatkach................................................................ 157 Viktor Šišin Byzantská ríša v období vlády Ioanna II. Komnéna ............................................................................. 162 Lucia Šteflová Pohľad Gregorovcov na Prešov v rokoch 1910 – 1912 ........................................................................ 172 Adriána Voľanská Gravettienske osídlenie polohy Bikoš II v Prešove ............................................................................... 175 Peter Žarnovský Farnosť Stará Ľubovňa v sporoch krakovských biskupov a spišských prepoštov ............................ 183 SEKCIA POLITOLÓGIE Matej Bednár Vplyv malých obcí na výsledky parlamentných volieb v roku 2012 v Košickom a Prešovskom kraji ..................................................................................................................................... 189 Jana Bednárová Immanuel Kant – K večnému mieru ....................................................................................................... 199 Vladimír Bokša Vývoj slovenského straníckeho euroskepticizmu v programoch politických strán po súčasnosť ...... 204 Michal Cirner Feminizmus a jeho spoločensko-politické konotácie ............................................................................ 215 Michal Drengubiak Prepadávanie hlasov pri voľbách do NR SR .......................................................................................... 222 Katarína Farkašová Reforma verejnej správy na Slovensku (priebeh reformy v rokoch 1990 – 2005) ........................... 226 Gilbert Futó Zákon o volebných právach v USA a jeho budúcnosť ......................................................................... 231 Michal Goriščák Pôsobenie liberálnych politických strán na Slovensku ......................................................................... 238 Diana Chudíková Morálka, politika a otázka moci v dielach N. Machiavelliho a J. J. Rousseaua ................................ 241 Jaroslav Kerekanič Hodnota občianstva v historickej perspektíve........................................................................................ 247 Michaela Mojdisová Tony Blair a jeho angažovanosť v politike ............................................................................................ 251 Martina Muchová Štátna politika kvality SR a procesný prístup v organizáciách verejnej správy ................................ 254 Adriána Ožvoldová Zdravý životný štýl a stravovanie na školách ........................................................................................ 260 Ivana Runčáková Prevencia kriminality mládeže a formovanie právneho vedomia ....................................................... 269 Dominika Šmihulová Inštitucionálny rámec českého a maďarského predsedníctva ako možné východisko pre Slovenskú republiku ............................................................................................................................ 278 Petra Vasiľová Ekonomická situácia Ruskej federácie po rozpade ZSSR .................................................................... 282 Veronika Vašková Politika a morálka v zrkadle Kantovho projektu „spravodlivého občianskeho zriadenia" ............. 287 OBSAH 5 Veronika Voroňáková Budúcnosť ideológií .................................................................................................................................. 290 Dominika Zalehová Populizmus ako zdroj moci ...................................................................................................................... 293 Sandra Zeleňáková Vzťah Putina a ruských oligarchov ......................................................................................................... 298 Matúš Žac Politický pragmatik – N. Machiavelli a súčasnosť ................................................................................ 304 Jozef Žižák Svet pod vplyvom korporácií ................................................................................................................... 307 SEKCIA PSYCHOLÓGIE A SOCIÁLNEJ PRÁCE Matúš Adamkovič Tvorivosť u adolescentov: meranie tvorivosti a rozdiely vzhľadom na rod a typ strednej školy ... 312 Lenka Ďuricová Terénna sociálna práca v rómskych komunitách ................................................................................... 320 Alena Fecková Vzťah medzi akademickým podvádzaním a intelektom....................................................................... 325 Michaela Gencová Zmysel života a životná zmysluplnosť seniorov v závislosti od typu a miesta bývania .................. 331 Alica Hukelová Zhoda medzi sebaposúdením osobnostných vlastností autora kresby a posúdením inými ľuďmi .... 338 Miriama Koscelníková Súvislosť medzi spokojnosťou vo vzťahu a subjektívne hodnotenou kvalitou života ..................... 347 Karin Kropková Latentný učebný potenciál u detí zo sociálne znevýhodňujúceho prostredia a u detí bez sociálneho znevýhodnenia ................................................................................................................. 355 Apolónia Sejková Využívanie IKT v oblasti sociálnych služieb pre ženy zažívajúce násilie a programy pre zneužívateľov (slovenský kontext) ................................................................................................... 361 Jaroslava Sušková Vzťah medzi osobnostnými charakteristikami a preferenciou hudobného štýlu .............................. 367 SEKCIA MASMEDIÁLNYCH ŠTÚDIÍ Ivana Bajerová – Eva Peknušiaková Reklamná kampaň otváracieho ceremoniálu EHMK vs. Košice/mesto kultúry života ................... 374 Lenka Gogová Spôsoby prezentovania komiky v situačných komédiách .................................................................... 379 Jana Klingová Komunikačné stereotypy editoriálu v slovenskej ženskej tlači ........................................................... 385 Pavol Lelák Zombies ako popkultúrny fenomén ......................................................................................................... 392 Juraj Lukáč Analýza diskurzu platformy g-mail ......................................................................................................... 397 Jozef Marčin Folklór v slovenskom televíznom prostredí ........................................................................................... 408 Lukáš Pazera Poznámky k tvorbe Woodyho Allena ..................................................................................................... 415 Peter Reviľák Žánrová a štýlová charakteristika textov rubriky Dnes píše v denníku Pravda ................................ 419 Jana Veľasová Vyjadrovanie neistoty v televíznom spravodajstve ............................................................................... 424 9. ŠTUDENTSKÁ VEDECKÁ KONFERENCIA 6 SEKCIA JAZYKOVEDY Juliána Bardzaková Астронимы в творчестве русских поэтов пушкинской поры (19 века) ...................................... 431 Rastislav Csapák Častice v spisovnej slovenčine a bulharčine z konfrontačného hľadiska ........................................... 435 Nikoleta Doliničová Исконно русские фразеологические единицы и паремии с антропонимом в их компонентном составе ................................................................................................................... 438 Slavomír Gál Etnokultúrne hodnoty a asociácie v jazykových jednotkách so zvýšeným politickým podtextom ... 442 Patrícia Konkoľová Povaha a funkcie nominálnej tautológie ................................................................................................. 447 Diana Krajňáková An Analysis of English Abstracts in Slovak Academic Settings ........................................................ 452 Natália Kuchtová Intertextualita vo vývine detskej reči ...................................................................................................... 462 Marianna Kyjovská Gender Differences in Written English ................................................................................................... 472 Júlia Legutká Отражение национальных стереотипов сквозь призму смеха ...................................................... 478 Lenka Palková Čiastkový pohľad na slovotvorné alternácie v slovenčine (na materiáli 3. vydania Slovníka koreňových morfém slovenčiny) .................................................... 484 Veronika Perovská K valencii pasívnych transformátov vo Valenčnom slovníku slovenských slovies na korpusovom základe ................................................ 494 Iveta Vavreková Jazyk a myslenie v tichom svete .............................................................................................................. 499 Viktor Zeher Zur Problematik der Bewusstheit und Bewusstmachung der Lernstrategien im DaF-Unterricht ...... 510 SEKCIA LITERÁRNEJ VEDY Richard Dečo Cormac McCarthy`s Depiction of Violence in his No Country for Old Men and The Road .......... 517 Veronika Divoková Characteristics of Traditional Gothic Novel and its Postmodern Form ............................................. 523 Ivana Gibová Tabuizovaná lexika ako ne/funkčný výrazový prostriedok v umeleckých textoch .......................... 532 Mária Klapáková Ne/existencia kritiky kritiky v súčasnom slovenskom kontexte ......................................................... 537 Nina Kollárová Hľadanie-nehľadanie magického realizmu, (ne)nachádzanie v Jarošovej Tisícročnej včele .......... 542 Ivana Mikulíková Kauza autocenzúry a povaha schizoidného lyrického subjektu v poézii Jána Ondruša ................... 546 Lenka Šafranová „Conceptual loci" alebo hľadanie krajiny-nekrajiny v zbierke Kataríny Kucbelovej Malé veľké mesto ................................................................................. 550 Jana Ščigulinská Sir Walter Scott – Ivanhoe Depiction of the Chivalry Code in the Novel ......................................... 553 Ján Živčák Le carnaval et le rôle du discours dans l'épisode de l'ours Brun ......................................................... 562 OBSAH 7 SEKCIA PREKLADATEĽSTVA TLMOČNÍCTVA Ivana Hostová Plathovej The Moon and the Yew Tree v prekladoch ............................................................................ 571 Veronika Mačáková Francúzska poézia v období romantizmu a problémy jej prekladu ..................................................... 576 Marianna Marcinková Špecifiká prekladu filmových dialógov pre dabing (na materiáli ruského a českého dabingu francúzskeho filmu RRRrrrr!!!) ............................................................................................................... 581 Lenka Poľaková Slovník fráz a ustálených slovných spojení pre potreby konferenčného tlmočenia ......................... 587 Natália Prostredná Prekladateľské variácie Apollinairovej básne Pásmo ........................................................................... 589 Martin Surmánek Reportáže Ireny Brežnej a ich preklad do slovenčiny ........................................................................... 598 Katarína Šamudovská On Translation of Education Terminology – Names of Slovak Educational Institutions................ 608 Peter Trizna Eufónia v poézii Dylana Thomasa v slovenskom a českom preklade ................................................ 612 POSTEROVÁ SEKCIA Ivana Pančáková Barthesov koncept STUDIUM-PUNCTUM vo vzťahu k poetike Cassiérovho diela Mimnémésis Zuzana Poklembová Miesto reflexívnej praxe a praxe zameranej na dôkazy v sociálnej práci 9. ŠTUDENTSKÁ VEDECKÁ KONFERENCIA 90 LUKÁŠ ŠVIHURA ETIKA AKO ESTETIKA EXISTENCIE (POKUS O URČENIE TRENDOV ESTETIZÁCIE ĽUDSKEJ SKÚSENOSTI) „Ak štúdium filozofie vôbec nejako pôsobí na iných ľudí okrem študentov filozofie, musí sa tak diať iba nepriamo, cez jej účinky na život tých, ktorí ju študujú. [...] predovšetkým v týchto účinkoch je treba hľadať hodnotu filozofie". B. Russel Úvod S nástupom novoveku sa spája mnoho podstatných faktorov, ako je rozpad stredovekého orda, individualistická revolúcia, neskôr romantický záujem o konrétne indivíduum, masové rozšírenie hedonizmu a iné. Výsledkom týchto moderných zmien sa stala estetika existencie: so stratou tradičných poriadkov sa mal človek vysporiadať tak, že svoju existenciu estetizoval. Jeho životu už nedávali zmysel univerzálne a pevné kódexy, ale estetika, ktorá substituovala morálku a náboženstvo. Podstatné je, že romantické snahy o autentickú existenciu tvoria až do súčasnosti isté kontinuum, ktoré nenarúša ani samotný postmodernizmus (Doorman, 2008). Aj v súčasnosti sme svedkami snahy človeka estetizovať svoju existenciu vo všetkých aspektoch a jeho túžbe po autentickej existencii. Tieto romanticko-súčasné tendencie však sprevádzajú problémy a paradoxy, ktorých evidentnosť, ale aj hľadanie ich možného riešenia, predstavuje podnet pre spracovanie predkladaného príspevku. Ak chceme pracovať s pojmom „estetika existencie", je potrebné ho charakterizovať. „Estetika existencie" naznačuje ľudskú existenciu, ktorú možno ponímať ako umelecké dielo sui generis. Estetiku ad hoc nechápeme ako teóriu umenia, ale ako spôsob, ktorý dáva umeleckému dielu štatút krásy. V tomto zmysle ju ponímame ako umelcovu (ktorého predstavuje človek pracujúci na svojej estetickej existencii) slobodnú a autentickú expresivitu a istú formu inakosti, lebo estetické vo všeobecnosti nie je tým, čo je homogénne, ale iné. V nasledujúcom texte sa preto pozrieme na „tvorbu" estetickej existencie v súčasnosti a neskôr na tri, resp. štyri možnosti estetiky existencie, ktoré nám zanechala filozofická tradícia. Na základe toho napokon budeme schopní ponúknuť možné riešenie spomínaných problémov. Komplikácie sprevádzajúce estetiku existencie v súčasnej spoločnosti Estetizáciu existencie v súčasnosti sprevádzajú dva evidentné problémy a paradoxy. Prvým je pokračovanie prehlbovania romantického zážitkového fenoménu spolu s totálnou estetizáciou skutočnosti, ktoré vedú paradoxne k svojmu opaku: k permanentnej frustrácii a totálnej anestetizácii. Druhým problémom je pokračovanie romantickej snahy o autentický život, ktorá paradoxne tiež ústi vo svojom opaku: v neautentickej existencii. V rámci prvého naznačeného problému si musíme byť vedomí toho, že súčasného človeka možno ponímať ako konzumenta. Je však potrebné charakterizovať formu konzumu, ktorej sa oddáva. Totiž „postmoderní konzumenti sú hľadačmi senzácií a zberateľmi skúseností a ich vzťah k svetu je v prvom rade estetický – vnímajú svet ako potravu pre zmyselnosť, [...] a ich mapa je poznačená zážitkami" (Bauman, 2000, s. 90). To znamená, že „nie zhŕňanie bohatstva v materiálnom zmysle, ale vzrušenie z nového a nepoznaného pocitu je cieľom úsilia konzumenta" (Ibid., s. 80). Súčasnú spoločnosť preto možno označiť aj ako spoločnosť zážitku, alebo estetizovanú spoločnosť, v ktorej je „každý umelý artefakt ,estetizovaný' [...]. Podľa Welscha však vedie ,totálne estetizovaná spoločnosť' k individuálnej anestézii, k estetickému znecitliveniu: ľudia prosto estetickú dimenziu svojho každodenného života nevnímajú, súc ním zahltení" (Petrusek, 2007, s. 399). Život súčasného človeka je tak SEKCIA FILOZOFIE A ETIKY 91 vtesnaný do neustálej zážitkovosti a do neustálej estetizácie. Paradoxne však takáto existencia nie je estetická a nevyhnutne vedie k frustrácii. Ak je totiž estetizované všetko, potom neexistuje bod, na základe ktorého je niečo možné ako estetické rozoznať, keďže nič „nie je" neestetické. De facto sa tak všetko estetické stáva svojim opakom, neestetickým, a zdanlivá jedinečnosť sa mení na jednotvárnosť. Estetizácia každého aspektu existencie sa stáva problematickou, lebo „subjekt" svoju realitu estetizuje preto, aby ho uspokojovala a uspokojenie chce nachádzať aj v prehlbovaní zážitkovosti. Snahy „subjektu" ho však paradoxne vedú k tomu, z čoho sa chce estetizáciou vymaniť: k frustrácii. „Totálna estetizácia vyúsťuje do svojho opaku. Tam, kde sa všetko stáva krásnym, nie je už nič krásne, trvalé vzrušenie vedie k otupeniu, a estetizácia sa mení na neestetizáciu" (Welsch, 1993, s. 28). Totálna estetizácia súvisí s neustálym prehlbovaním zážitkovosti a obe tieto tendencie vedú k frustrácii preto, že ich reálne nie je možné naplniť. Na druhej strane nemožno zabúdať na nasledovné: „Mnohé z tejto každodennej estetizácie slúži ekonomickým cieľom" (Ibid., s. 10) a estetika sa tak stáva prostriedkom na kumuláciu peňazí a moci v niekoľkých málo rukách. Dôsledkom estetizovanej spoločnosti sa tak stáva spoločnosť masová, v ktorej sú indivíduá „mimoriadne silno ovplyvniteľné komerčnou a politickou manipuláciou, ktorá väčšinou nemá povahu donútenia, ale zvádzania [...] a [...] podliehajú vplyvom anonymizovanej, neviditeľnej elity politickej a hospodárskej" (Petrusek, 2007, s. 176). Totálna estetizácia individuálnej existencie úzko súvisí s druhým uvedeným problémom, ktorým je romantická snaha súčasného človeka o dosiahnutie autentickej existencie. Táto snaha je nevyhnutným dôsledkom „demokratizačného" procesu, lebo „keď sú si teraz všetci ľudia rovní, keď sa každý človek stáva ,mne podobným', identita môjho Ja zneistí" (Lipovetsky, 2008, s. 96). Takým spôsobom dochádza ku kríze subjektu v procese „demokratizácie", dôsledkom čoho je skutočnosť, že jednotlivec sa chce dopátrať pravdy o sebe a svojej jedinečnosti. U indivídua preto možno badať snahu o autentickú existenciu, ktorú má dosiahnuť tým, že iba kombinuje niekým iným vytvorené fragmenty jeho vlastnej existencie, pričom ich kombinovaním má vzniknúť autentická existencia, utvorená každému jednotlivcovi na mieru. Podobný názor zastáva napr. Gilles Lipovetsky, podľa ktorého sa takým spôsobom reálne dosahuje vytýčený cieľ – autentická existencia: „Nekonečná spotrebná ponuka zmnohonásobuje modely a vzory, odstraňuje imperatívne recepty, ako sa správať, zvyšuje túžbu byť úplne sám sebou a radovať sa zo života, mení každého na operátora neustálej slobodnej voľby a kombinovania, je vektorom diferenciácie ľudí" (Ibid., s. 170). Takto dosahovaná „autenticita" však nie je reálna, lebo sa manifestuje iba v hraniciach toho, čo jednotlivcovi umožňuje trh a výber jednotlivých fragmentov existencie, ktorý je obmedzený. Kombinatorická schopnosť indivídua je totiž možná iba v už narysovaných horizontoch, ktoré nie je možné prekročiť. Lipovetsky si je vedomý týchto námietok a preto formuluje nasledovné tvrdenie: „Isto, ľudia preberajú veci, módy alebo spôsoby trávenia voľného času, vypracované špecializovanými organizáciami, ale robia to z vlastnej vôle, prijímajú toto a nie tamto, slobodne kombinujú rôzne prvky predkladaného programu" (Ibid., s. 169). Avšak práve „predkladaný program" predstavuje prekážku autenticity, s ktorou sa však nemusíme zmieriť, ak si vyberieme alternatívne chápanie „slobodného a autentického jednotlivca", ktoré zastáva napr. Zygmund Bauman: „Trh si ho už vybral ako konzumenta, a tým mu vzal slobodu ignorovať jeho lákadlá. A predsa má konzument pri každej úspešnej návšteve trhu dôvod vychutnávať pocit, že len on tu rozkazuje. [...] Môže predsa odmietnuť vernosť hociktorej z nekonečných vystavených možností. Okrem voľby výberu medzi týmito možnosťami, ale táto voľba sa nejaví ako voľba" (Bauman, 2000, s. 81). Z uvedenej dištinkcie názorov G. Lipovetskeho a Z. Baumana možno vyvodiť záver, že aktivita konzumenta – ktorý v konečnom dôsledku iba pasívne prijíma – je aktivitou iba v zmysle výberu medzi ponúkanými možnosťami, čo ale nevedie k autentickej existencii. K tej vedie naopak – aktívna tvorba. Prostriedky, ktoré indivíduum v súčasnosti využíva na dosiahnutie autentickej a estetickej existencie, sú len prostriedkom na hromadenie kapitálu v rukách niekoľkých jedincov či spoločností. Estetika predáva tieto prostriedky a človek má zdanie slobodného výberu a autenticity. Napokon tak „jedinečné autentické existencie" splývajú a strácajú sa v jednej homogénnej, externe utvorenej mase. Zdanlivo autentický, nekonvenčný a nezávislý „subjekt" je de facto neautentickým, konvenčným a od trhu závislým jedincom. 9. ŠTUDENTSKÁ VEDECKÁ KONFERENCIA 92 Napriek uvedeným problémom a tézam o paradoxných vyústeniach snáh súčasného človeka však možno tvrdiť, že človek svoju existenciu „estetizuje" tak, že na sebe pracuje: „Rozmáhajú sa najrôznejšie techniky, ako byť vo forme, metódy alternatívneho lekárstva, diét, relaxácií, kozmetických prostriedkov, rekreačného aj progresívneho športu, kampane proti fajčeniu, výrobky ,light' alebo ,bio' – Narcis sa viac než kedykoľvek inokedy vyznačuje subjektívnou prácou na sebe samom" (Lipovetsky, 2008, s. 349). Na druhej strane nemožno zabúdať, že tieto produkty a spôsoby existencie nie sú primárne konštruované ako racionálne a alternatívne spôsoby konštituovania autentickej a nekonvenčnej existencie. Primárny účel konzumácie týchto produktov je totiž znovu len kumulácia bohatstva vo vybraných rukách, pričom sa rozširuje zdanie slobodného výberu medzi alternatívami pri dosahovaní autenticity a estetickej existencie. Je však nevyhnutné priznať, že súčasný človek sa reálne snaží o dosiahnutie autenticity, pracuje na sebe a estetizuje svoju existenciu. Preto tieto tendencie umožňujú uskutočnenie reálnej autenticity subjektu a reálnej estetiky jeho existencie, avšak v prípade, že tieto tendencie upriamia svoju pozornosť na iné prostriedky dosiahnutia vytýčeného cieľa. Na jednej strane všetko svedčí o práci človeka na svojej existencii, na druhej strane človek ostáva pasívny. Kombinuje z daného a preto konštruuje neautentickú existenciu. Ak má byť estetická a autentická, musí ju sám utvoriť. Istý vzor preklenutia naznačených problémov nachádzame vo filozofickej tradícii. Etika ako estetika existencie vo vybraných filozofických „koncepciách" Vo všeobecnosti možno etiku charakterizovať nasledovne: „Dokonalá etika sa podobá kódexu právnych predpisov, ktoré popisujú správne konania v š e o b e c n e, to znamená pre všetkých ľudí a pre všetky časy, predpisov, ktoré rozlišujú skutky dobré a zlé raz a navždy a bez ohľadu na konkrétne okolnosti" (Bauman, 1995, s. 116). V tomto zmysle etiku možno ponímať ako univerzálnu doktrínu, ako o takej však o nej nie je vhodné uvažovať ako o estetike existencie. Aj keby sme etiku ponímali ako teóriu morálky, nebolo by možné uvažovať o nej analogicky. Preto etiku, o ktorej píšeme, neponímame v jej tradičných významoch, ale v tom zmysle, v akom ju poníma napr. Michel Foucault: ako „vzťah k vlastnému ja" (Foucault, 2010, s. 353). To znamená, že „Foucaultov pojem etiky má [...] oveľa bližšie ku gréckemu chápaniu etiky ako ,spôsobu života' než k moderným pojmom etiky ako teórií ,morálky'" (Suvák, 2005, s. 144). Chápanie estetickej existencie, ktoré sme uviedli v úvode príspevku, sa vo vybraných filozofických modeloch dosahuje tým prostriedkom, ktorý sme nazvali etikou. Pre ilustráciu etiky ako estetiky existencie vyberáme na tomto mieste z dejín filozofického myslenia troch filozofov: Michela Foucaulta, Sørena Kierkegaarda a Andreja Vandráka. Aj keď sme ich „koncepcie" vybrali ako expempla jedného pohybu (od etiky k estetike), treba podotknúť, že tento pohyb nie je vo svojich rôznych podobách identický, aj keď uvidíme, že vykazuje istú spoločnú líniu. V súčasnosti sa pojem etika, resp. estetika existencie spája najmä s menom Michela Foucaulta, ktorý sa estetike existencie venuje najmä vo svojich Dejinách sexuality: Užívania slastí (1984) a v Dejinách sexuality: Starosť o seba (1984). V uvedených dielach okrem iného skúma, aký význam mala etika v antickom svete, pričom poukazuje na to, že v antickom Grécku a Ríme sa etika nechápala ako univerzálna doktrína, ale ako také konanie človeka, ktorým mohol estetizovať svoju vlastnú existenciu, teda vytvoriť zo svojej existencie umelecké dielo. Fundamentálny rozdiel medzi súčasnými a antickými etikami je v tom, že v antickom svete „morálna hodnota [života] netkvie v konformite s nejakým vzorcom správania, ani v očistení, ale v určitých podobách [...] v užívaní slastí, v ich distribúcii, v medziach, ktoré sa dodržiavajú, v hierarchii, ktorá sa rešpektuje" (Foucault, 2003, s. 122). Takému životu sa „dostáva lesku krásy, ktorá sa vyjavuje pred očami tých, kto ju dokážu nazerať alebo si na ňu uchovať spomienku" (Ibid., s. 122 – 123). Antická morálka spejúca k estetickej existencii problematizovala slasti, nešlo však o etickú doktrínu, ktorá by zakazovala či prikazovala konkrétne správanie. Antická moráka životného štýlu bola „výhradne problémom osobnej voľby" (Foucault, 2010, s. 338). Napriek tomu sa jadrom antickej etiky stala askéza. Estetická existencia sa dosahovala etikou, ktorej prax spočívala v askéze. Estetika a autenticita existencie sa mohla manifestovať iba vďaka nezávislosti na externých podmienkach. Vďaka askéze bola existencia človeka samostatne a kreatívne vytváraná, keďže princípy individuálnej etiky, ktoré sa mali dodržiavať, si volil jednotlivec sám. Vo vzťahu k antickej estetizácii existencie preto možno tvrdiť nasledovné: „Dôraz je SEKCIA FILOZOFIE A ETIKY 93 kladený na sebavzťah, ktorý umožňuje nedávať sa uniesť žiadosťami a slasťami, mať nad nimi nadvládu a zvrchovanosť, udržiavať svoje zmysly v stave pokoja, zostávať vnútorne oprostený od všetkého otročenia vášňam a dosiahnuť spôsob bytia, ktorý možno definovať plnou rozkošou zo seba samého alebo zo svojho dokonalého sebaovládania" (Foucault, 2003, s. 43). Primárne pritom nešlo o degradáciu pudov človeka, ktoré má spoločné so zvieratami, ale uvedomenie si ich ľahkému podľahnutiu (Ibid., s. 91 – 92). Foucaultova reflexia antickej etiky však nepredstavuje jediný model estetizácie existencie. Jeden z ďalších možných modelov možno nájsť u Sørena A. Kierkegaarda, resp. u postáv jeho niektorých diel. Pre potreby tohto príspevku sa obmedzíme na konfrontáciu etického a estetického postoja v Kierkegaardovom diele Buď – alebo (1843), pričom poukážeme na chápanie etiky ako estetiky existencie u reprezentanta etického postoja, sudcu Wilhelma a u reprezentanta estetického postoja, estéta Johannesa. Etik a sudca Wilhelm vidí problém v žití v momente, resp. v zážitku, ktoré je charakteristické pre existenciu estéta, lebo takým spôsobom človek „kladie vždy aj podmienku, a tá [...] nie je v jeho moci" (Kierkegaard, 2006, s. 31). Podľa Wilhelma je problémom naviazanosť estetického človeka na niečo externé, od neho nezávislé, čo síce chce, ale nemusí uchopiť, keďže to nie je v jeho moci: „Pokiaľ veci, o ktoré usiloval, akokoľvek nesplnia jeho očakávania – a či sa tak stane alebo nie, je len otázka náhody – môže mať dojem, že sa mu vytratil zmysel existencie" (Gardiner, 1996, s. 57). Preto tiež „Sudca predovšetkým prehlasuje, že estét nie je reálne schopný udržať si kontrolu nad sebou samým ani nad vlastnou situáciou. [...] má tendenciu žiť ,pre bezprostredný okamih', pre všetko, čo mu prinesie prchavá chvíľa" (Ibid., s. 55). Napriek tomu však etický názor, ktorý zastáva Wilhelm, neneguje názor estetický, ale ho transformuje, lebo sa v ňom chápanie krásy mení. Kým v estetickom štádiu sa za krásne pokladá to, čo je jedinečné a neopakovateľné, v etickom štádiu sa za krásne považuje to, čo je všeobecné a trvalé, ktoré nie je v rukách náhody: „Zmyslom etického ideálu je uviesť každý aspekt jednotlivca do súladu so všeobecným zákonom, takže to, čo je v podstate ľudské, nájde vyjadrenie v individuálnom prípade" (Sirovič, 2004, s. 66). Krásno sa tak voľbou etického prístupu modifikuje, lebo podľa Wilhelma „až keď sami žijeme eticky, nadobudne náš život krásu, pravdu, zmysel, istotu" (Kierkegaard, 2006, s. 120). Typ estéta, voči ktorému sa vymedzuje Wilhelm, je však iba jeden z mnohých. „,Estetický prístup k životu', [...] mieri omnoho ďalej než k obyčajnému vyhľadávaniu pôžitkov pre pôžitky samé" (Gardiner, 1996, s. 54). Naproti typu estéta, ku ktorému sa stavia kriticky sudca Wilhelm, možno hovoriť aj o reflektovanom estétovi, ktorého reprezentantom je estét Johannes z Denníka zvodcu (1843). Je estétom, ktorý nie je manipulovateľnými externými vplyvmi, ako to vidí etik Wilhelm. Johannes je estétom, ktorý chce zviesť istú Kordéliu. V súlade s tým by bolo možné tvrdiť, že jeho pôžitok z jej zvedenia bude závislý od externého prvku, ktorým by bola práve Kordélia. Spôsob existencie Johannesa by tak podľa asesora Wilhelma mal byť závislý od náhodných udalostí, ktoré závisia od Kordélie, v prípade Johannesa je však opak pravdou. Totiž nie externý prvok (Kordélia), manipuluje existenciou Johannesa, ale Johannes manipuluje externým prvkom (Kordéliou). Život reflektovaného estéta sa totiž viaže aj na isté pravidlá a odriekanie. Je to zrejmé napr. z jeho pozorovania Kordélie. Johannes ju neosloví hneď ako ju vidí (to by bolo signifikantné pre nereflektovaného estéta). V tejto súvislosti sa Johannes vyjadruje nasledovne: „Viem o každom jej najmenšom výlete [...]. Túto vedomosť však nevyužívam na to, aby som si s ňou dával schôdzky. Naopak, doslova ňou mrhám. Stretnutie, ktoré ma často stálo mnohohodinové čakanie, ako by som oknom vyhodil. [...] rád sa schôdzi vyhnem, pretože mi zatiaľ ide len o obyčajné pozorovanie" (Kierkegaard, 1994, s. 52). Spôsobom okamžitého zvedenia Kordélie by bol Johannes typom estéta, ktorého opisuje Wilhelm, teda estéta, ktorého konanie určuje nejaká exteriorita. Johannes samozrejme chce dospieť k zvedeniu Kordélie, ale tak, že by to chcela ona sama a pritom nevedela o tom, že jej chcenie je dôsledkom hry estéta, ktorý ňou manipuloval k dosiahnutiu svojho cieľa. Týmto spôsobom bude exteriorita závislá od konania estéta a nie naopak. Ani podoby estetiky existencie reprezentované dielami S. Kierkegaarda však nie sú poslednou možnosťou chápania danej problematiky. V konečnom dôsledku je týchto možností viac, v nasledujúcom texte sa však zameriame na prelínanie etiky a estetiky u filozofa pôsobiaceho na úze9. ŠTUDENTSKÁ VEDECKÁ KONFERENCIA 94 mí Slovenska v devätnástom storočí, Andreja Vandráka, profesora Prešovského evanjelického kolégia a na jeho dielo Prvky filozofickej etiky (1842). V danom diele sa Vandrák venuje chápaniu etiky ako filozofickej disciplíny, ktorá má podľa neho „vychádzať zo skúmania inštinktov, zmýšľania alebo zo spoznávania sklonov a túžob srdca" (Vandrák, 1999, s. 179), lebo praktické konanie človeka podľa neho závisí najmä na inštinktoch. Vandrák si preto myslí, že pôvodné inštinkty treba nie „vyničiť, ale ich riadiť" (Ibid., s. 180), preto dospieva ku potrebe kultivácie týchto pôvodných sklonov, aj ku kultivácii samotnej rozkoše, čo znamená, že to, čo sa chápe ako esteticky príťažlivé, sa hodnotí podľa toho, aký to má vplyv na praktické konanie človeka. Estetické je tak podriadené etickému, čo však neznamená, že je estetické vylúčené – je ním to, čo je mravné. Vo Vandrákovej filozofii sa estetika stáva „súčasťou PRAKTICKEJ FILOZOFIE a jej hodnota je limitovaná tým, ako ovplyvní praktické konanie každého jednotlivca" (Sošková, 1998, s. 56). „Vandrákovo uvažovanie smeruje [...] k zdôrazneniu TVORBY estetického sveta, k praktickému činu, k umeleckej tvorbe, k estetickému správaniu" (Ibid., s. 57), ku ktorému sa podľa neho dospieva kultiváciou seba samého. Tá vyžaduje sebaovládanie, ktoré spočíva v sebavýchove, ktorou jednotlivec napokon dospieva k cnosti. Cnosť je „dobrovoľná a v skutkoch sa prejavujúca mravná dokonalosť, t. j. plné pôsobenie dobra v ľudskom živote a nakoniec skutočná duševná krása" (Vandrák, 1999, s. 199). „Úlohou cnosti je: život formovať tak, aby bol krásny" (Ibid., s. 199). Krásny život sa vyjavuje pomocou morálneho charakteru, avšak podľa Vandráka „do tejto bašty ľudskej dôstojnosti dôjdu iba nemnohí, hoci je otvorená pre každého. Dospieť sem je totiž nielen dielom [...] sebavýchovy, ale aj ovocím majstrovskej [...] námahy a povznesenej [...] rezignácie" (Ibid., s. 205). Dôvodom nemožnosti uskutočnenia estetickej existencie je lipnutie na externých vplyvoch, ktoré Vandrák kritizuje, lebo podľa neho napr. „nemôžeme nechať bez pokarhania klamný ideál šťastia, po ktorom tak prahne masa, t. j. ideál šťastia, spočívajúci v nepretržitom pôžitku" (Ibid., s. 181). Záver Ako sme uviedli, podnetom k zaoberaniu sa estetikou existencie boli problematické aspekty a paradoxy, ktoré ju v súčasnosti sprevádzajú, a súčasne hľadanie ich možného riešenia. Mali sme možnosť vidieť, že súčasné snahy pri „tvorbe" individuálnej estetickej a autentickej existencie majú byť dosahované schopnosťou jednotlivca konštruovať svoju existenciu kombinovaním niekým iným vytvorených a obmedzených prvkov tejto existencie. Týmto spôsobom sa ale nedosahuje ako estetická, tak ani autentická existencia. Je však zrejmé, že človek na jej dosiahnutí pracuje, avšak nevhodnými prostriedkami, lebo de facto iba lipne na externých vplvoch. Z toho dôvodu sme poukázali aj na iné možnosti ponímania estetiky existencie, než je tá súčasná, a to na možnosti, ktoré sú predstavené vo vybraných filozofických modeloch M. Foucaulta, S. A. Kierkegaarda a A. Vandráka. Pri ich analýze nám nešlo o to ukázať, že rôzni myslitelia ponímajú estetiku existencie rovnakým spôsobom, práve naopak, že ju možno ponímať rôzne, a teda ukázať, že estetickú existenciu aj v súčasnosti možno dosiahnuť rozličnými spôsobmi. Napriek tomu však výber týchto modelov nebol náhodný: naprieč tromi, resp. štyrmi rozličnými filozofickými modelmi, ktoré vychádzajú z diferentných predpokladov, sa tiahne línia, ktorá v estetizácii existencie pripisuje primárne miesto práve etike, askéze a nezávislosti na externých vplyvoch (aj keď v rozličných podobách), až vďaka ktorým sa existencia ako estetická a autentická manifestuje, čo predstavuje presný opak snáh súčasného človeka pri dosahovaní tejto existencie. Zámerom príspevku nebolo umelé prerušenie romantickej tendencie, ale naopak: bolo ním udržanie tejto tendencie a jej reálne naplnenie, avšak spôsobom, ktorý to adekvátne umožní. K tomu nám má pomôcť nájdená línia, ktorá je vo svojich diferentných podobách identická. Problémy, ktoré sú cestou etiky ako estetiky existencie riešiteľné, sa však netýkajú iba indivídua. Frustrácia vyplývajúca z nedosiahnutia autenticity a estetickej existencie je problémom indivíduí, ak je však individuálna existencia utváraná externe (či už si to jednotlivec uvedomuje, alebo nie), potom je táto existencia de facto programovaná, a teda manipulovaná. To je pôvodom enormných sociálnych problémov. Tým sa otvárajú ďalšie otázky a problémy, ktoré je nevyhnutné riešiť. Napriek tomu môže filozofia priebežne plniť svoju funkciu, čím bude v praxi týmto problémom predchádzať. Okrem kritickej funkcie filozofie môže byť jednou z jej funkcií tiež úloha filozofa svojou etikou dosiahnutou esteticSEKCIA FILOZOFIE A ETIKY 95 kou existenciou inšpirovať k umeleckému stvárneniu vlastnej existencie aj iných a nabádať ku konštruovaniu ľudského života ako umeleckého diela. Osoba súčasného filozofa tak stojí pred ďalšou zložitou – no napriek tomu krásnou – výzvou. Literatúra: BAUMAN, Z. 2000. Globalizácia: Dôsledky pre ľudstvo. Bratislava: Kalligram, 2000. 124 s. BAUMAN, Z. 1995. Úvahy o postmoderní době. Praha: Sociologické nakladatelství, 1995. 168 s. DOORMAN, M. 2008. Romantický řád. Praha: Prostor, 2008. 310 s. FOUCAULT, M. 2003. Dějiny sexuality II: Užívání slastí. Praha: Hermann & synové, 2003. 340 s. FOUCAULT, M. 2010. O genealogii etiky: Nástin rodícího se díla. In Michel Foucault: Za hranicemi strukturalismu a hermeneutiky. Praha: Hermann & synové, 2010. s. 337 – 371. GARDINER, P. 1996. Kierkegaard. Praha: Argo, 1996. 151 s. KIERKEGAARD, S. A. 2006. Rovnováha medzi estetickým a etickým pri utváraní osobnosti. Bratislava: Kalligram, 2006. 208 s. KIERKEGAARD, S. A. 1994. Svůdcův deník. Praha: Mladá fronta, 1994. 192 s. LIPOVETSKY, G. 2008. Éra prázdnoty: Úvahy o současném individualismu. 4. vyd. Praha: Prostor, 2008. 360 s. PETRUSEK, M. 2007. Společnosti pozdní doby. Praha: Sociologické nakladatelství (SLON), 2007. 464 s. SIROVIČ, F. 2004. Søren A. Kierkegaard: Filozoficko-kritická analýza diela. Nitra: Spoločnosť Božieho Slova, 2004. 200 s. SOŠKOVÁ, J. 1998. Romantický koncept praktickej estetiky Andreja Vandráka. In Prešovské evanjelické kolégium v kontextoch európskeho historického a filozofického vývinu. Prešov: ManaCon, 1998, s. 54 – 66. SUVÁK, V. 2005. Ešte raz k Foucaultovmu konceptu estetiky existencie. In Filozofia – Veda – Hodnoty II. Prešov: Filozofická fakulta Prešovskej univerzity, 2005, s. 131 – 145. VANDRÁK, A. 1999. Prvky filozofickej etiky. In Antológia z diel profesorov Prešovského evanjelického kolégia I. Prešov: ManaCon, 1999, s. 171 – 232. WELSCH, W. 1993. Ästhetisierung prozesse. Phanomene, Unterscheidungen, Perspektiven. In Deutsche Zeitschrift für Philosophie. 1993, roč. 41, č. 1, s. 7 – 29.