TEORIE V!DY / THEORY OF SCIENCE / XXXIII / 2011 / 3 INTERPRETACE V!NARATIVNÍM P"ÍSTUPU Abstrakt: Cílem studie je zodpov!d!t otázku, co znamená v" interpretujících humanitních #i sociálních v!dách (s" akcentem na" psychologii) zkoumat narativn!. Interpretace je pojata jako explikace utvá$ení v%znamu. V"návaznosti na"toto pojetí je identi& kována $ada interpreta#ních dilemat. V"tomto kontextu je uveden narativní p$ístup jako $e'ení t!chto dilemat. Je pojednáno o"povaze narativní perspektivy, o"vztahu narativity a" zku'enosti a" o" povaze narativních dat. Narativní v%zkum je chápán jako rekonstrukce zp(sob(, jak%mi je utvá$en v%znam narativními prost$edky. Narativní interpretace umo)- *uje pohybovat se pru)n! a"efektivn!: 1) mezi explicitními daty a"exempli& ka#ními schématy, 2) mezi jedincem a" kulturou, 3) mezi hermeneutikou podez$ení a" hermeneutikou d(v!ry, 4) mezi #ástmi a"celkem, 5) mezi obsahem a" formou, 6) mezi strukturou (textem) a"funkcí (kontextem). Klí#ová slova: vypráv!ní; p$íb!h; interpretace; explikace; exempli& kace; utvá$ení v%znamu ////// studie / article ////////////////////////////////////////// Interpretation in Narrative Approach Abstract: + e focus of the present study is the issue of narrative inquiring in interpretive humanistic or social sciences, especially in psychology. Interpretation is understood as an explication of meaning-making. Several dilemmas concerning interpretation are identi& ed. Narrative approach is suggested as a" solution to these dilemmas. Narrative perspective, and relationship between narrativity and experience are explored and narrative data are taken into account as well. Narrative research is de& ned as a"reconstruction of di, erent ways of meaning-making by the narrative tools. Narrative interpretation enables us to oscillate exibly and effectively between 1)"explicit data and exemplifying schemas, 2)"the individual and culture, 3) the hermeneutics of suspicion and the hermeneutics of trust, 4)"parts and the whole, 5)"content and form, 6)"structure (text) and function (context). Keywords: narration; story; interpretation; explication; exempli& cation; meaning-making VLADIMÍR CHRZ Psychologick! ústav AV "R Politick!ch v#z$% 7, 110&00 Praha 1 email / chrz@praha.psu.cas.cz IVO $ERMÁK Psychologick! ústav AV "R Veve'í 97, 602&00 Brno email / cermak@psu.cas.cz 416 1. Co d%láme, kdy& interpretujeme? V!raz interpretace pochází z& latinského interpretari – vykládat, tlumo(it, p'ekládat, od&interpres, co) byl p%vodn# prost'edkovatel v&obchodním jednání, od&toho pak tlumo(ník (i p'ekladatel. Existuje na&jedné stran# velmi *iroké pojetí interpretace, které ztoto)$uje interpretaci s&jak!mkoliv aktem utvá'ení nebo p'ená*ení v!znamu, tedy nap'. ji) na&úrovni percep(ní (potom by bylo mo)né 'íci, )e „interpretujeme, kudy chodíme"). A&existuje také speci+ (t#j*í pojetí, podle kterého interpretace je p'enos z&ur(itého znakového systému do&jiného (i do&ur(ité v!znam nesoucí situace, tj. nap'. z&notového zápisu do&hry na&housle nebo ze scéná'e do&divadelní inscenace (potom by se dalo 'íci, )e interpretujeme nap'. v&koncertním sále (i v&divadle). 1.1 Interpretující humanitní !i sociální v"dy a#procesy utvá$ení v%znamu V&této studii provedeme ur(ité zú)ení prostoru, v&n#m) bude chápán pojem interpretace. Jednak v&tom smyslu, )e interpretace bude pojata na&platform#, kterou je mo)né ozna(it jako interpretující humanitní (i sociální v#dy. A&i&zde se omezíme na&takové disciplíny, které vymezují jako st#)ejní téma svého zkoumání (nebo rovinu, na&ní) se pohybují) „procesy utvá'ení v!znamu". V&práci Acts of Meaning1 vyjad'uje Jerome Bruner my*lenku, )e psychologie by se m#la zam#'it na&zp%soby, jak!mi (lov#k dává v!znam své zku*enosti. Podle Brunera by kulturn# zalo)ená psychologie m#la studovat procesy utvá'ení v!znamu. S&podobn!m akcentem se setkáváme také v& sou(asn!ch kulturálních studiích, kde jsou procesy utvá'ení v!znamu centrálním tématem.2 To, )e se v& interpretujících humanitních (i sociálních v#dách pohybujeme na&rovin# proces% utvá'ení v!znamu, zní pon#kud abstraktn#, proto bude u)ite(né prost'ednictvím n#kolika otázek letmo konkretizovat, co to v&r%zn!ch p'ípadech m%)e znamenat: 1) O&(em vypovídají p'íb#hy evokované tematick!m apercep(ním testem? 2) O&(em vypovídají narativní rozhovory? 3) Jaká je funkce aktivní imaginace v&psychoterapeutickém procesu? 1 Jerome S. BRUNER, Acts of Meaning. Cambridge, MA: Harvard University Press 1990. 2 Chris BARKER, Slovník kulturálních studií. Praha: Portál 2006. Studie byla podpo'ena grantem GA "R 406/09/2089. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 417 4) O&co jde v&p'ípad# Freudem popsané d#tské hry „fort-da"? 5) K&(emu jsou d#tem pohádky? 6) Co je tak p'ita)livého na&„fantasy" )ánru (ve&+ lmu (i v&PC hrách)? 7) Na&(em je zalo)ena atraktivita )ánr% jako jsou horor, konspira(ní thriller (i melodrama? 8) Jaká je funkce metafor v&politice (i v&reklam#? Tematicky se tyto otázky pohybují ve&spektru mezi psychologií a&kulturálními studiemi, p'i(em) v*echny lze p'ede+ novat jako otázky zam#'ené na&procesy ((i otázky pohybující se na&rovin#) utvá'ení v!znamu. Nap'íklad v&tematickém apercep(ním testu (TAT) (lov#k dává v!znam ur(it!m obrázk%m tím, )e o&nich vypráví p'íb#hy. Podobn# vypovídají narativní rozhovory o&zp%sobu, jak!m vypráv#jící dává v!znam své zku*enosti. V&'ad# r%zn!ch terapeutick!ch *kol bereme vá)n# r%zné imaginativní v!tvory, jako jsou symboly, metafory (i p'íb#hy, a&to proto, )e v&psychoterapii dochází k&procesu, kterému Paul Ricoeur 'íká „sémantická inovace", 3 tj. zm#na na&rovin# utvá'ení v!znamu. A&podobn# by bylo mo)né z&hlediska zkoumání proces% utvá'ení v!znamu p'ede+ novat i&ostatní otázky. 1.2 Interpretace jako explikace utvá$ení v%znamu Polo)íme-li si otázku: „Jak!m zp%sobem zkoumáme procesy utvá'ení v!znamu?" potom je mo)né odpov#d#t: „Tím, )e interpretujeme." P'i(em) interpretaci lze chápat jako explikaci utvá'ení v!znamu, nebo p'esn#ji 'e(eno, jako explikaci implicitní slo)ky proces% utvá'ení v!znamu. Zde vycházíme z&práce Making Meaning,4 ve&které David Bordwell rozli*il porozum#ní ((i pochopení) na&jedné stran# – a&interpretaci na&stran# druhé. A&odkázal se p'itom na&tradi(ní rozli*ení mezi ars intelligendi a&ars explicandi. Porozum#ní (ars intelligendi) je akt dávání ((i utvá'ení) v!znamu, kter! má v)dy svojí explicitní a&implicitní slo)ku. Tedy v!znam obvykle není cel! dán explicitn#, v)dy z&ur(it!ch explicitn# dan!ch nápov#dí konstruujeme ur(itou (ást implicitního v!znamu. Jin!mi slovy: (iníme inference, a& to i&na&percep(ní úrovni. Etymologie slova inteligence jako „(tení mezi 'ádky" je sice pouhou pseudo-etymologií (ve&skute(nosti jde o&inter – legere ve&smyslu vybírání si toho, co je relevantní), p'esto je ale tato pseudo-etymologie 3 Paul RICOEUR, From Text to Action: Essays in Hermeneutic II. Lond!n: Athlone Press 1991. 4 David BORDWELL, Making Meaning: Inference and Rhetoric in the Interpretation of Cinema. Cambridge, MA: Harvard University Press 1989. Interpretace v"narativním p#ístupu 418 u)ite(ná a&osv#tlující, tj. porozum#ní je v)dy „(tení mezi 'ádky", nebo jak 'íká Bruner,5 nachází se „za&informací, která je dána". Naproti tomu interpretace (ars explicandi) je explikací implicitního v&utvá'ení v!znamu. To dob'e ukazuje etymologie: slovo explikace pochází od& latinského explicare, tj. vykládat, doslova rozplétat (slo)eno s&p'edpony ex a&v!razu plicare, doslova splétat, podobného základu jako komplex). Jde tedy o&jakési rozvinutí svinutého, o&vyslovení nevysloveného, o&dopov#zení napov#zeného. Pouze na& okraj podot!káme, )e v!znam slova explikace se n#kdy zcela neadekvátn# posouvá sm#rem k&v!znamu slova explanace, tj.&vysv#tlování. Zatímco vysv#tlování je v&hermeneutické tradici protipólem porozum#ní – viz Diltheyovo6 rozli*ení na&verstehen a&erklären – je explikace ur(it!m rozvinutím porozum#ní, tj. interpretace je explikovan!m, rozvinut!m porozum#ním. V!*e nazna(en! rozdíl mezi porozum#ním a&interpretací je mo)né shrnout takto: Zatímco prosté porozum#ní se obejde bez explikace (m%)eme rozum#t, ani) bychom vyslovovali nevyslovené, dopovídali napov#zené atd.), p'i interpretaci explikujeme implicitní v&utvá'ení v!znamu (kterému v&porozum#ní prost# rozumíme, a&sta(í nám to). 1.3 Interpreta!ní praxe Podle Bordwella7 je interpretace kognitivní aktivita odehrávající se v&ur(itém sociáln#-institucionálním rámci. P'i(em) tato aktivita spo(ívá v&(in#ní inferencí z&nápov#dí (i vodítek ur(itého textu, artefaktu, rozhovoru, pozorování apod. Takto dochází k&explikaci implicitního v&utvá'ení v!znamu, a&to na&základ# ur(it!ch schémat a&konvencí. V&p'ípad# ka)dé interpreta(ní praxe je mo)né si polo)it následující otázky: 1) Jaké inference (iníme? 2) Z&jak!ch nápov#dí? 3) Na&základ# jak!ch schémat a&konvencí? 4) V&jakém sociáln#-institucionálním rámci? 5 Jerome S. BRUNER, Beyond the Information Given: Studies in the Psychology of Knowing. New York: Norton 1973. 6 William DILTHEY, Uvedení do"v!dy duchové. Praha: Rozhledy – V*ehrd 1901. 7 BORDWELL, Making Meaning. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 419 P'íkladem hermeneutické praxe jsou r%zné podoby biblické exegeze zalo)ené na&'ad# interpreta(ních konvencí dávajících návod k&tomu, jak!mi inferencemi se pohybovat od& nápov#dí v& biblickém textu k& jeho r%zn!m mo)n!m implicitním v!znam%m. Jako ilustraci by bylo mo)né uvést nap'íklad „(tver! v!znam písma", co) je interpreta(ní praxe mající dlouhou tradici odvíjející se od&stoické interpretace m!t% p'es )idovskou exegesi (Filón Alexendrijsk!) a) ke& kanonick!m podobám k'es,anského v!kladu písma (Origenes, Dante atd.). V& této hermeneutické tradici byl vedle v!znamu doslovného, tj. historického, interpretací odkr!ván je*t# v!znam alegorick!, morální a&anagogick! (mystick!). V&kontextu této studie je podstatné, )e v&ka)dém z&t#chto v!znam% *lo o& jiné interpreta(ní konvence, a& tudí) jiné inference, v& rámci jin!ch schémat. V&p'ípad# alegorického v!znamu se n#která nápov#v&písmu chápala jako ilustrace ur(ité pravdy víry. V&p'ípad# morálního v!znamu se hledaly takové pasá)e, tj. takové nápov#di v& textu, které s& sebou nesly ur(ité implikace pro morální jednání. A&anagogick! (i mystick! v!znam vztahoval nápov#di písma k&ur(it!m nejzaz*ím nad#jím (proto anagogick!) (i Bo)ím tajemstvím (proto mystick!). Byla vypracována pravidla, kdy a& za& jak!ch podmínek lze pova)ovat pasá) textu za& nápov#toho kterého v!znamu; nap'íklad sv. Augustin (jeho) p%vodním vzd#láním byla latinská rétorika) stanovil 'adu pravidel, kdy je mo)né sáhnout k& jinému ne) doslovnému, tj. historickému, v!kladu, tedy nap'. tehdy, kdy) je ur(itá událost v&písmu v&rozporu s&principy víry (i morálky. R%zné interpreta(ní praxe byly vzta- )eny k&r%zn!m institucím a&*kolám (viz nap'. spor mezi tzv. alexandrijskou a&tzv. antio*skou *kolou). Podobn# by bylo mo)né ukázat jako p'ípad interpreta(ní praxe nap'. psychoanalytickou interpretaci sn%. Zde ji) jsme blí)e tomu, co se d#je v&interpretujících v#dách zkoumajících procesy utvá'ení v!znamu. Na&Freudov#8 interpretaci sn% je obzvlá*, dob'e vid#t, )e interpretace je explikace implicitní (zde je mo)né 'íci latentní) slo)ky utvá'ení v!znamu. Freudova hermeneutika spo(ívá v&'ad# pravidel, jak se pohybovat od&nápov#dí v&explicitním (tj. manifestním) snu sm#rem k&implicitní rovin# utvá'ení v!znamu (tj. k& latentnímu obsahu snu). A& v& p'ípad# psychoanal!zy je také dob'e viditelné, )e interpreta(ní praxe tu probíhá v&pom#rn# jasn# de+ novaném institucionálním rámci. 8 Sigmund FREUD, V%klad sn(. Praha: Psychoanalytické nakladatelství 1998. Interpretace v"narativním p#ístupu 420 1.4 Interpretace jako exempli& kace koncept' a#teorií Interpretaci lze chápat jako explikaci implicitní slo)ky proces% utvá'ení v!znamu na&základ# dat (texty, artefakty, praktiky, pozorování, rozhovory), p'i(em) tato explikace spo(ívá v& (in#ní inferencí z& nápov#dí na& základ# ur(it!ch schémat a&konvencí. K&tomu je t'eba p'idat je*t# toto: Interpretace je zpravidla (v&r%zné mí'e) také exempli+ kací koncept% a&teorií. Interpretace by nikdy nem#la b!t pouhou exempli+ kací koncept% a& teorií. V& takovém p'ípad# by toti) *lo o&pouhé hledání dal*ích a&dal*ích ilustrací pro ur(ité p'edem dané koncepty. Ale zárove$ je t'eba o&tomto pólu interpretace v#d#t. Proto)e se mu vlastn# nelze zcela vyhnout. Z&tohoto hlediska existují dv# mezní podoby. Tou první je interpretace jako tvorba zakotvené teorie.9 V&takovém p'ípad# se interpretace odvíjí vícemén# pouze od&dat, tj. koncepty a&teorie se zde vyno'ují, emergují. Je v*ak t'eba b!t v&tomto smyslu poctiv! a&um#t si p'iznat, kdy jde opravdu o&tvorbu zakotvené teorie, a&kdy si pouze zaml(ujeme koncepty a&teorie, které ve&svém interpreta(ním konání ilustrujeme, (i jinak 'e(eno, exempli+ kujeme. Druhou krajností je v!*e zmín#ná interpretace jako)to pouhá ilustrace p'edem dan!ch koncept%. Ob# podoby interpretace – explikaci z&dat a&exempli+ kaci koncept% – je mo)né dob'e vid#t na& ji) zmín#ném p'ípadu, známém v& literatu'e jako d#tská hra fort-da. Tato hra, popsaná na&za(átku Freudovy studie „Mimo princip slasti",10 vypadá následovn#: Dít# ve&v#ku p%ldruhého roku odhazuje p'edm#ty (p'edev*ím jakousi d'ev#nou cívku s&provázkem) s&v!k'ikem fort (pry(), nechává je zmizet, aby se s&nimi po&chvíli radostn# shledávalo s&v!k'ikem da (tady). A&(iní tak b#hem nep'ítomnosti své matky, co) díky této h'e celkem dob'e sná*í.11 Freudova interpretace této hry se objevuje v& d%le)itém momentu v!voje jeho teorie, kdy Freud uvádí na& scénu dualitu pud% )ivota (Erotu) a&smrti (. anatu). Hra a&její interpretace zde zjevn# + gurují jako ilustrace, jako exempli+ kace Freudovy spekulace. Ale na&druhé stran#, prost'ednictvím této spekulace Freud explikuje cosi velmi podstatného v& souvislosti s& implicitní slo)kou proces% utvá'ení v!znamu. Freud 'íká, )e tato hra je velk!m kulturním v!konem. Tím, )e dít# ve&h'e inscenuje mizení a"návrat, 9 Anselm STRAUSS – Juliet CORBIN, Základy kvalitativního v%zkumu: Postupy a" techniky metody zakotvené teorie. Boskovice: Albert 1999. 10 Sigmund FREUD, Mimo princip slasti a"jiné práce z"let 1920–1924. Praha: Psychoanalytické nakladatelství 1999. 11 Ibid. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 421 je schopno se vzdát bezprost'edního uspokojování pud% a& posunout se na&rovinu symbolické reprezentace. Na&Freuda navazuje Jacques Lacan,12 kter! tuto hru interpretuje jako pr%lom na&cest# z&imaginárního do&symbolického 'ádu. Tento v!vojov! zlom pova)uje za&zisk znaku, kter! je schopen reprezentovat p'i nep'ítomnosti svého p'edm#tu, tj. je – 'e(eno strukturalistickou terminologií – presencí v"absenci. Na&jiné rovin# explikace implicitního (v&procesech utvá'ení v!znamu) se pohybuje interpretace z&hlediska kognitivní psychologie. Zde je mo)né explikovat mechanismus mapování struktury (co) je velmi obecn! v!kladov! mechanismus kognitivismu), tj. projekci ur(ité relace z& jedné oblasti do&druhé. To je mo)né p'evést na&formu propor(ní analogie: p$edm!t pry# se má ku p$edm!t zpátky jako maminka pry# ku X. A&toto X (jako)to interpretovan! v!znam herního konání) potom znamená: Maminka se vrátí. A& je*t# na& jiné rovin# explikace implicitního se pohybuje interpretace z&hlediska narativní psychologie. David Hiles v p'ísp#vku13 o&narativním obratu v& psychologii velice správn# 'íká, )e onen velk! kulturní v!kon, o&kterém mluví Freud, spo(ívá také je*t# v&n#(em jiném. Dít# zde ztvár$uje svou zku*enost prost'ednictvím narativní konstrukce (jde se o& jakousi protonaraci). T#)kou bychom hledali n#jakou elementárn#j*í narativní strukturu, ne) je vypráv#ní o&ztrát# a&znovunalezení. Máme zde tedy (ty'i r%zné interpretace, z&nich) ka)dá exempli+ kuje jiné koncepty a&teorie a&explikuje tak jiné aspekty proces% utvá'ení v!znamu. 1.5 Prostor mo(n%ch v%kladov%ch schémat Jako kontext pro následující pojednání o& interpretaci v& narativním p'ístupu zde nazna(íme ur(it! prostor mo)n!ch v!kladov!ch schémat, která explikují a& zárove$ také exempli+ kují procesy utvá'ení v!znamu. Tento pomysln! prostor lze znázornit z&hlediska dvou dimenzí, jimi) jsou jednak mentalismus versus kulturalismus, jednak hermeneutika podez$ení versus hermeneutika d(v!ry. K& t#mto dimenzím jsme p%vodn# do*li anal!zou interpreta(ních perspektiv v&oblasti teorie + lmu (kde lze najít jak protiklad lacaniánsk!ch a&jungiánsk!ch p'ístup%, tak protiklad kognitivní psychologie a&kulturálních studií). Pozd#ji se ukázalo, )e toto schéma m%)e slou)it k&orientaci i&mimo teorii + lmu v&dal*ích oblastech interpretujících humanitních a&sociálních v#d. "ím) si v*ak ne(iníme nárok na&obecnou platnost to12 Jacques LACAN, Écrits: Selection. Lond!n: Routledge 1989. 13 David HILES, + e Narrative Turn in Psychology. Lecture Series. Brno: MU April 2003. Interpretace v"narativním p#ístupu 422 hoto schématu, tj. do&navr)eného prostoru nelze jednodu*e umístit jakékoliv v!kladové schéma. A&rovn#) to neznamená, )e by nebylo mo)né hledat dal*í orientující dimenze. Pokud do&tohoto prostoru umístíme n#která v!kladová schémata, m%)e to vypadat nap'íklad takto: sociální konstruktivismus ideologická kritika mytologická kritika psychoanal%za archetypová psychologie kognitivní psychologie Dimenzi mentalismus versus kulturalismus zde p'edstavuje na& jedné stran# kognitivní psychologie, na& stran# druhé nap'. sociální konstruktivismus (mohly by zde b!t i&dal*í p'ístupy: diskursivní psychologie, teorie sociálních reprezentací atd.). Dimenzi hermeneutika podez$ení versus hermeneutika d(v!ry zde na&rovin# bli)*í mentalistickému pólu p'edstavuje kon/ ikt interpretací mezi psychoanal!zou a& archetypovou psychologií, na&rovin# bli)*í kulturalistickému pólu pak kon/ ikt interpretací mezi ideologickou a&mytologickou kritikou. Mentalistická (i kulturalistická interpretace p'edstavují dvojí sm#r, kter!m se pohybuje explikace proces% utvá'ení v!znamu sm#rem od&dat k&exempli+ ka(ním schémat%m. Jde tedy na& jedné stran# o&pohyb sm!rem k"mysli, na&druhé stran# sm!rem ke"kultu$e. V&pozadí t#chto sm!r( interpretace je mo)né nalézt více (i mén# vysloven! p'edpoklad o&kultu$e utvá$ené myslí na&jedné stran#, a&mysli utvá$ené kulturou na&stran# druhé. Pokud jde o& zmín#né „více (i mén#", tak více b!vají tyto p'edpoklady re/ ektovány a&explicitn# formulovány v&p'ípad# p'ístup% kulturalistick!ch, které se (asto kriticky vymezují v%(i mentalismu kognitivní psychologie. Jako p'íklad mentalistické a&kulturalistické interpretace lze uvést populární + lmové )ánry, které lze interpretovat na&jedné stran# jako mentální modely (mentalismus), na& stran# druhé jako imaginární 'e*ení sociálních kon/ ikt% (kulturalismus). V&p'ípad# interpretace + lmov!ch )ánr% jako)to mentálních model% m%)eme explikovat ur(ité vzorce p'esv#d(ení, p'ání a&zám#r% (mo)no 'íct také kognitivn#-emocionáln#-volní vzorce). Ilustrativním p'íkladem jsou nap'. )ánry konspira(ního thrilleru (i melodramatu. Mentalistická interpretace zde spo(ívá v&explikaci implicitního mentálního (intencionálního) modelu, kter! lze (podle pravidel kognitivismu) p'evést na&ur(it! kalkul. Nap'íklad v&p'ípad# )ánru melodramatu m%)e interpretace spo(ívat v&explikaci kalkulu, na&n#j) lze p'evést mentální model jako)to Vladimír Chrz / Ivo !ermák 423 vzorec tvo'en! p'edev*ím dv#ma emocemi (dojetí nad u*lechtilostí a&lítost nad ztrátou), které tak'íkajíc utvá'ejí v!znam tohoto )ánru.14 Blí)e k&pólu kulturalismu má interpretace, která chápe + lmové )ánry jako sociodramata. Jestli)e interpretujeme populární + lmové )ánry jako sociodramata, potom se proces explikace pohybuje podstatn# jin!m sm#rem ne) v& p'edcházejícím p'ípad#. Vivian Sobchack15 originálním zp%sobem interpretuje klasické hollywoodské + lmy jako jakési kolektivní sny, které (podobn# jak m!ty podle Lévi-Strausse) imaginárn#, rituáln# 'e*í ur(ité sociální protiklady. Interpretace jako)to explikace implicitního v&utvá'ení v!znamu zde spo(ívá v& identi+ kaci ur(it!ch sociálních protiklad% konstituujících jednotlivé )ánry. Jako p'íklad lze uvést western, kter! je vystav#n na& protikladu osobního kódu morálky versus legalizovaného, morálního kódu institucí zákona. Jin!m p'íkladem je klasick! muzikál, ve&kterém lze explikovat protiklad „individuální v!raz touhy versus spole(enská pot'eba její domestikace v&instituci man)elství".16 Dimenze hermeneutika podez'ení versus hermeneutika d%v#ry v&sob# obsahuje obecné p'edpoklady t!kající se utvá'ení v!znamu a&mo)ností jeho explikace. V!razn! rozdíl je ji) v& tom, jak je chápána povaha explicitního (tj. vodítek), které se nabízí interpretaci. Zjednodu*en# 'e(eno: v&p'ípad# hermeneutiky podez'ení je explicitní vyjád'ení chápáno jako maskování (i za*ifrování, naproti tomu v&p'ípad# hermeneutiky d%v#ry jako zjevování a&ukazování. Toto téma uchopil v&'ad# sv!ch prací hermeneuticky orientovan! + losof Paul Ricoeur.17 Hermeneutika podez'ení (p'edstavovaná velk!mi mistry podez'ení, jako byli Marx, Nietzsche (i Freud) spo(ívá v&postoji podez'ení v%(i lstím r%zného druhu a&v&demaskování iluzí. Naproti tomu hermeneutika d%v#ry (jejím) p'edstavitelem je podle Ricoeura nap'. Mircea Eliade) spo(ívá v&postoji d%v#ry ve& zjevování smyslu, kter! se obrací na& (lov#ka. Zatímco hermeneutiky d%v#ry jsou v#t*inou v&ur(ité mí'e antropocentrické (event. logocentrické), v&hermeneutikách podez'ení je v#t*inou akcentována jiná rovina, nap'. rovina makro-sociální nebo ekonomická (i nap'íklad 14 Vladimír CHRZ, Mo)nosti narativního p$ístupu v" psychologickém v%zkumu. Praha: Psychologick! ústav AV "R 2007. 15 Vivian SOBCHACK, „Filmové )ánry: m!tus, rituál a&sociodrama." Sborník & lmové teorie I. Praha: "esk! + lmov! ústav 1991, s. 139–149. 16 Ibid. 17 Paul RICOEUR, Freud and Philosophy: An Essay on Interpretation. New Haven: Yale University Press 1970; Paul RICOEUR, + e Conict of Interpretation. Evanston: Northwestern University Press 1974. Interpretace v"narativním p#ístupu 424 ekonomie pud%. Podle Ricoeura hermeneutika d%v#ry s& ur(itou nutností sp#je k& zv#cn#ní a& odcizení, zde pak nastupuje hermeneutika podez'ení, která zase vede k& redukci (jak dob'e nazna(uje ji) slovo „podez'ení", tj. pohled tak'íkajíc „odspoda", a, ji) se zam#'uje na&pudy (i na&ekonomické faktory). Ob# hermeneutiky se tedy navzájem pot'ebují (ur(itou analogii zde poskytuje zrakové vnímání, kde r%zn! úhel pohledu obou o(í vede ke&vnímání hloubky skute(nosti). Tuto dvojí hermeneutiku je mo)né letmo ilustrovat na&p'íkladu Freudova a&Jungova zp%sobu interpretace imaginativních v!tvor%, pro p'ehlednost se zde omezíme na& interpretaci sn%. Jak!m zp%sobem je nap'íklad Freudova hermeneutika explikací implicitního v&procesech utvá'ení v!znamu? Slovo v!klad zaznívá ji) v&názvu st#)ejního díla V%klad sn(.18 V%(i snové imaginaci je zaujat postoj podez'ení. Jsou zde identi+ kovány mechanismy snové práce (zhu*t#ní, p'esunutí, názorná reprezentace, druhotné zpracování), které p'edstavují procesy utvá'ení v!znamu, jimi) dochází k&zamaskované reprezentaci vyt#sn#n!ch obsah%. Proces interpretace je zde explikací spo- (ívající v&demaskování t#chto mechanism%. Jinak je tomu v&p'ípad# Jungovy interpretace, která je ilustrativn# podána v&jeho práci Snové symboly individua#ního procesu.19 Zde je v%(i snové imaginaci, a& v%(i imaginaci obecn#, zaujímán postoj d%v#ry. Základním v!chodiskem je zde chápání procesu individuace jako procesu utvá'ení v!znamu, ve& kterém se skrze symbolickou imaginaci hlásí o& slovo celek psychického. Interpretace jako)to ampli+ kace je explikací (rozvinutím) symbolického potenciálu imaginativních v!tvor%. Tedy jak u&Freuda, tak také u&Junga spo(ívá proces interpretace v&explikaci implicitního v&procesech utvá'ení v!znamu, p'i(em) podstatn! rozdíl lze vid#t v&rámci dimenze hermeneutika podez'ení versus hermeneutika d%v#ry. Na& jiné úrovni, blí)e kulturalistickému pólu, nacházíme spor obou hermeneutik v&kon/ iktu interpretací mezi ideologickou20 a&mytologickou21 kritikou. Ideologická kritika spo(ívá v& explikaci ideologické konstrukce, tj.&ur(itého systému hodnot a&p'esv#d(ení, které se halí do"hávu p$irozenosti. Naproti tomu mytologická kritika spo(ívá v& explikaci mytologické 18 FREUD, V%klad sn(. 19 Carl Gustav JUNG, Snové symboly individua#ního procesu. V!bor z& díla V. Brno: Nakladatelství Tomá*e Jane(ka 1999. 20 Viz Louis ALTHUSSER, „Ideology and Ideological State Apparatuses." In: Lenin and Philosophy. Lond!n: New Le0 Books 1971; Stuart HALL, „Znovunalezení ,ideologie': Návrat potla(eného zp#t do&mediálních studií." Mediální studia, ro(. 2, 2007, (. 1, s. 68–77. 21 Northrop FRYE, Words with Power. Toronto: Viking 1991. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 425 konstrukce, tvo'ené prvky jako jsou arché, aschatos, primární zájmy (i metaforick! p'esah.22 1.6 Dilemata interpretace V!*e byly uvedeny n#které sou'adnice, v&jejich) rámci se odehrává interpreta(ní konání. Základní sou'adnice je dána tím, )e interpretace je pohybem k&implicitním v!znamov!m strukturám, kter!)to pohyb se odehrává mezi explicitními daty a&exempli+ kujícími koncepty. Tento pohyb se m%)e odehrávat ve&dvojím sm#ru, jednak sm#rem k&individuální mysli, jednak sm#rem ke&kultu'e. P'i(em) explicitní data mohou b!t chápána z&dvojí perspektivy: v&p'ípad# hermeneutiky podez'ení jako maskování a&za*ifrování, v&p'ípad# hermeneutiky d%v#ry jako zjevování a&ukazování. Tím v*ak v!(et dilemat interpretace a&jejich sou'adnic nekon(í. Dal*ími tradi(ními sou'adnicemi interpreta(ního konání jsou vzájemná podmín#nost (ástí a&celku, obsahu a&formy a&také struktury a&funkce. Tyto t'i polarity budou diskutovány v&dal*í (ásti této studie v&souvislosti s&interpretací v&narativním p'ístupu. Na&tomto míst# je mo)né p'edb#)n# uvést 'adu základních dilemat interpretace, jejich) 'e*ení p'edstavuje narativní p'ístup. Tato dilemata lze zformulovat následovn#: 1) Odvíjet interpretaci od&dat, (i od&exempli+ ka(ních schémat? 2) Sm#'ovat interpretaci k&jedinci, (i ke&kultu'e? 3) Z&perspektivy podez'ení, (i d%v#ry? 4) Vycházet z&(ástí, (i celku? 5) Zam#'it se na&obsah, (i formu? 6) Akcentovat strukturu interpretovaného (text), a&nebo jeho funkci (kontext)? 2. Co je to narativní p'ístup? Aby bylo mo)né ukázat narativní p'ístup jako 'e*ení interpreta(ních dilemat, je t'eba nejprve pojednat o&tom, co znamená v&interpretujících humanitních (i sociálních v#dách (s&akcentem na&psychologii) zkoumat narativn#. Narativní p'ístup neznamená pouze to, )e na*e data jsou narativní povahy, 22 Vladimír CHRZ, „Jak lze kriticky rozum#t sou(asné fantasy kultu'e." In: PERJÁNO1OVÁ, M. – MASARYK, R. – LÁ1TICOVÁ, B. (eds.), Kvalitatívny v%skum vo verejnom priestore. Bratislava: Human Communication Studies 2008, s. 117–122. Interpretace v"narativním p#ístupu 426 i&kdy) tomu tak obvykle b!vá. Rovn#) nespo(ívá narativní v!zkum pouze v&tom, )e tak'íkajíc povídáme, spí*e ne)-li po#ítáme, i&kdy) i&to b!vá obvykle pravdou. Podstatou narativního v!zkumu je p'edev*ím ur(itá perspektiva, její) povahu bude nejprve u)ite(né vyjasnit. 2.1 Narativní perspektiva To, co v&daném typu v!zkumu d#láme, je v)dy v!razem zvolené perspektivy. V& narativním v!zkumu nahlí)íme na& zkoumanou skute(nost z& hlediska narativní perspektivy. Na*e pojmy, hypotézy (i p'ístupy jsou konstituovány ur(it!mi perspektivami, které (asto spo(ívají v&tom, )e na&zkoumanou skute(nost nahlí)íme skrze ur(itou metaforu. Díváme-li se na&skute(nost nap'íklad z&hlediska metafory stroje, pak m%)eme spat'it n#co jako mechanismy fungování, podobn# díváme-li se z& hlediska metafory organismu, potom m%)eme vid#t n#co jako ú(eln# zam#'en! celek atd. Je d%le)ité neztrácet ze z'etele toto „n#co jako" a&nebrat zvolené metaforické perspektivy (ani to, co skrze n# vidíme) doslova. Co to znamená, p'ijmeme-li jako perspektivu metaforu vypráv#ní (i p'íb#hu? Ka)dá metaforická perspektiva n#co osv#tluje a&n#co zakr!vá, (i tak'íkajíc na&n#co zaost'uje. Tímto zp%sobem je mo)né 'íci, )e narativní perspektiva zaost'uje na&pro)ívanou biogra+ ckou zku*enost a&její v!znam. Tato perspektiva umo)$uje vid#t, )e souvislost, sm#'ování a& celkov! tvar pro)ívaného )ivota jsou tvo'eny + gurami a&zápletkami p'íb#h%, které )ijeme (i které vyprávíme. Narativní psychologové se domnívají, )e narativní perspektiva je lidské a&sociální realit# p'im#'en#j*í a&nále)it#j*í ne) v&psychologii stále je*t# dominující perspektiva mechanická. Podle Sarbina23 je vypráv#ní p'íb#h% organizujícím principem lidské psychiky. Je d%le)ité si uv#domit, )e Sarbin nám tímto ne'íká, jak se to s&psychologickou realitou ve& skute(nosti má. Zde je pouze 'e(eno, )e p'ijmeme-li vypráv#ní (i p'íb#h jako perspektivu pohledu, pak se nám v&této perspektiv# m%)e (lov#k jevit jako bytost myslící, pro)ívající a&jednající z&hlediska p'íb#h%. Narativní p'ístup tedy od&samého po(átku 'íká, )e realita, se kterou na& základ# své perspektivy zachází, je realitou konstruovanou, podobn# jako reality konstruované z&jin!ch ((asto nere/ ektovan!ch) perspektiv. 23 . eodor R. SARBIN, „. e Narrative as Root Metaphor for Psychology." In:&SARBIN, T. R. (ed.), Narrative Psychology: + e Storied Nature of Human Conduct. New York: Praeger 1986, s. 3–21. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 427 V!chozím p'edpokladem narativního p'ístupu je chápání narativní konstrukce jako principu strukturace zku*enosti. Skrze svou narativní organizaci dostává )ivot tvar, 'ád, souvislost, sm#'ování a&smysl. Prost'ednictvím narativní konstrukce je )ivot ztvárn#n a&sou(asn# také interpretován. To znamená, )e chceme-li se jako v!zkumníci n#co dozv#d#t o& tom, jak! v!znam dává (lov#k své zku*enosti (i svému )ivotu, potom je t'eba se zam#- 'it na&zp%sob jejich narativní strukturace. 2.2 Vypráv"ní a#zku)enost Vyjdeme-li z&v!*e u(in#ného záv#ru, )e narativní v!zkum by se m#l zam#'it na& zp%sob, jak!m je prost'ednictvím narativní konstrukce dáván zku*enosti (i )ivotu v!znam, potom je t'eba zodpov#d#t následující otázku. Co je vlastn# ztvárn#no prost'ednictvím narativní konstrukce? Pouhé vypráv#ní o&)ivot#? A&nebo )ivot sám? S&tím souvisí je*t# dal*í otázka: Co m%)eme jako v!zkumníci vyvozovat z&empirického materiálu narativní povahy, kter! je nám k&dispozici? V& první otázce se zam#'ujeme na& to, jak!m zp%sobem chápat p'edpoklad, )e vypráv#ní strukturuje zku*enost (i ztvár$uje )ivot. Tedy: vyprávíme )ivot, nebo )ijeme vypráv#ní? Je to pouze tak, )e tomu, co )ijeme, m%)eme p'ípadn# dodate(n# dát také formu vypráv#ní? Jedna z&mo)n!ch odpov#dí na& tuto otázku 'íká, )e existuje cosi jako primárn# pro)itková úrove$ zku*enosti, která m%)e (i nemusí b!t re/ ektována. P'ípadná re/ exe pak m%)e najít v!raz ve& slovech, je) mohou b!t eventuáln# zformována do&podoby vypráv#ní. Primární, p%vodní zku*enost je chápána jako p'irozen! postoj, ve& kterém jedinec ve& sv!ch percepcích je*t# není vy(len#n z&okolního sv#ta. Jakákoliv verbalizace v(etn# vypráv#ní je tedy (ímsi dodate(n!m a&odvozen!m. Takovéto pojetí v&sob# nese stopy fenomenologické tradice (Husserl, Merleau-Ponty) a& v& *ir*ím smyslu také tradice empiristické (i senzualistické, podle nich) zku*enost je ve& svém základ# (ímsi percep(ním (i quasi-percep(ním. Propracovanou a&*iroce pou)itelnou podobu takovéhoto chápání vztahu vypráv#ní a&)ivota p'edstavuje pojetí úrovní reprezentace zku*enosti, se kter!m pracují Riessman24 nebo "ermák s&Lindénovou25 a&dal*í auto'i. 24 Catherine K. RIESSMAN, Narrative Analysis. Lond!n: Sage 1993. 25 Ivo "ERMÁK – Jitka LINDÉNOVÁ, Povolání herec: kritické momenty v"pracovním )ivot! herc(. Brno: V#trné ml!ny – Psychologick! ústav AV "R 1999. Interpretace v"narativním p#ístupu 428 Jinou alternativu 'e*ení vztahu )ivota a&vypráv#ní s& sebou p'iná*í radikální obrat k&jazyku, diskursu (i textu.26 Jde o&'adu pojetí, která pova)ují za& bezp'edm#tné rozli*ování mezi zku*eností a& jejím jazykov!m vyjád- 'ením, tj. mezi )ivotem a&vypráv#ním. Jako text (i diskurs je zde chápáno nejen vypráv#ní samotné, ale také ten, kdo vypráví, i&to, o&(em se vypráví, tedy osoby, jejich jednání a&pro)ívání, události, v#ci, historické a&kulturní souvislosti a& podobn#. Logika textu, diskursu (i narativní konstrukce je v&takovémto pojetí roz*í'ena na&realitu )ivota a&pro)ívajícího subjektu.27 2ivot sám je textem, diskursem (i vypráv#ním, zku*enost sama má narativní strukturu. Ur(it! kompromis p'edstavuje pojetí Paula Ricoeura28 navazující na&hermeneutickou tradici (Heidegger, Gadamer). Také zde se p'edpokládá, )e )ivot dostává v!znam skrze své narativní ztvárn#ní a& )e nikoliv pouze vypráv#ní o&)ivot#, ale také )ivot sám má svoji narativní strukturu. V&)itém vypráv#ní i&ve&vypráv#ném )ivot# v*ak cosi p'ichází ke&slovu. Hermeneutické pojetí p'edpokládá, )e )ivot má také svou p'ednarativní strukturu. Podle Ricoeura spo(ívá tato p'ednarativní rovina zku*enosti p'edev*ím v&ur(itém p'edporozum#ní 'ádu lidského jednání. "lov#k je zasazen do&)ivota jako)to jednající bytost v)dy se ji) vyskytující v&prostoru ur(it!ch okolností, motiv%, cíl%, aktér%, interakcí a&v!sledk%. V&prostoru t#chto daností, do&nich) je vr)en, se (lov#k jako)to (alespo$ v&ur(ité mí'e) svobodná a&odpov#dná bytost aktivn# rozvrhuje. Porozum#ní )ivotu je rozvrhem,29 kter! je provád#n prost'ednictvím narativní konstrukce.30 "lov#k je bytostí odpovídající na&v!zvy situací, v&nich) si )ivot )ádá, aby byl ztvárn#n jako dobr! p'íb#h, kter! dává smysl. 26 John SHOTTER – Kenneth J. GERGEN (eds.), Texts of Identity. Lond!n: Sage 1989; Viera BA"OVÁ, „Osobná identita – kon*trukcie – text – h3adanie v!znamu." In: "ERMÁK, I. – H4EBÍ"KOVÁ, M. – MACEK, P.& (eds.), Agrese, identita, osobnost. Brno – Ti*nov: Psychologick! ústav AV "R Brno – SCAN 2003, s. 201–214; Zden#k KONOPÁSEK, „Text a&textualita v&sociálních v#dách. Druhá (ást: metodologická motivace." Biograf, ro(. 1996, (. 8, s. 9–23. 27 Ibid. 28 Paul RICOEUR, Time and Narrative. Vol. I. Chicago: University of Chicago Press 1984; Paul RICOEUR, From Text to Action. Essays in Hermeneutic II. Lond!n: Athlone Press 1991. 29 Martin HEIDEGGER, Bytí a"#as. Praha: OIKOYMENH 1996. 30 RICOEUR, Time and Narrative. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 429 2.3 Povaha narativních dat Máme tedy – v&podob# autobiogra+ ck!ch vypráv#ní – v&rukou n#co, co je v!razem )ivota samého, nebo jen jakousi povrchovou a&um#lou reprezentaci zku*enosti, která z%stává skryta za& touto reprezentací? Z&v!*e uvedeného vypl!vá, )e vypráv#ní a&zku*enost nelze beze zbytku ztoto)$ovat. Na&druhé stran#, pro narativn# orientovaného v!zkumníka je vypráv#ní o& )ivot# tím hlavním, co má. Proto mu nezb!vá ne) d%v#'ovat, )e autobiogra+ cká vypráv#ní jsou alespo$ v&ur(ité mí'e v!razem zp%sobu, jak!m zkoumané osoby dávají v!znam své zku*enosti a&svému )ivotu. Sou(asn# je v*ak t'eba si uv#domovat, )e ka)dé vypráv#ní je také v!razem situace a& kontextu, v&n#m) je produkováno. Jde v)dy o&konstrukci díl(í, o&jednu z&mnoha mo)n!ch verzí ztvárn#ní )ivota.31 Bylo 'e(eno, )e narativní konstrukcí (lov#k odpovídá na&v!zvy situací. Proto je t'eba brát v&úvahu, jaké speci+ cké v!zvy p'edstavuje pro vypráv#jící kontext dané v!zkumné situace. V&rámci narativní psychologie lze rozli*it 'adu p'ístup% li*ících se sv!m d%razem na&kontextovost v!zkumn!ch dat. Na&jedné stran# je pojetí McAdamse,32 kter! má blí)e k& tradi(ní psychologii osobnosti a&kter! p'edpokládá, )e za&díl(ími kontexty v!zkumn!ch situací je cosi stejného v&r%zném, a&)e tedy zkoumaná osoba p'ichází do&v!zkumné situace se sv!m )ivotním p'íb#hem. Na& druhé stran# sociáln#-konstruktivistická pojetí33 odmítají jít ve&sv!ch p'edpokladech za&kontexty jednotliv!ch diskursivních situací, ve&kter!ch vypráv#jící narativn# konstruují své pozice. St#)ejní metodou narativní psychologie je rozhovor. V&p'ípad# „narativního rozhovoru" je strukturující aktivita v!zkumníka omezována na&minimum, tj. je zde vytvá'en prostor pro spontánní strukturaci respondentovy zku*enosti.34 Takto je umo)n#no, aby si zkoumaná osoba tak'íkajíc 'ekla to své. Na&druhé stran# je v*ak t'eba zd%raznit, )e narativní rozhovor má participa(ní a&dialogickou povahu.35 To znamená, )e v!zkumník se nezba31 Ivo "ERMÁK, „Myslet narativn#: Kvalitativní v!zkum ‚on the road'." In: "ERMÁK, I. – MIOVSK5, M. (eds.), Kvalitativní v%zkum ve"v!dách o" #lov!ku na"prahu t$etího tisíciletí. Sborník z&konference. Brno – Ti*nov: Psychologick! ústav AV "R Brno – SCAN 2002, s. 11–25. 32 Dan P.&McADAMS, „. e Development of a&Narrative Identity." In: BUSS, D. M. – CANTOR, M. (eds.), Personality Psychology. New York: Springer 1989; Dan P.&McADAMS, + e Stories We Live By: Personal Myths and the Making of the Self. New York: William Morrow 1993. 33 Bronwyn DAVIS – Rom HARRÉ, „Positioning: . e Discursive Production of Selves." Journal for the . eory of Social Behaviour, ro(. 20, 1990, (. 1, s. 43–63. 34 Fritz SCHÜTZE, „Narativní interview ve&studiích interak(ního pole." Biograf, ro(. 1999, (. 20, s. 33–51. 35 "ERMÁK, „Myslet narativn#." Interpretace v"narativním p#ístupu 430 vuje odpov#dnosti za&spolu-konstrukci a&spolu-interpretaci takto získaného autobiogra+ ckého vypráv#ní. 2.4 V%zkum jako narativní rekonstrukce v%znamu P'ijali jsme p'edpoklad, )e v!znam zku*enosti a& )ivota je strukturován narativn# a&je nám p'ístupn! skrze ur(itou konkrétní, díl(í podobu této narativní strukturace, tj. skrze autobiogra+ cké vypráv#ní získané v&kontextu v!zkumného rozhovoru. V&tomto vypráv#ní je )ivot ztvárn#n a&interpretován; k&tomu nyní p'istupuje ztvárn#ní a&interpretace ze strany v!zkumníka. Narativní v!zkum je mo)né chápat jako interpretaci interpretace, jako rekonstrukci konstrukce (i jako p'evypráv#ní vypráv#ní. Vypráv#n! )ivot by m#l b!t interpretován z&hlediska v!znam%, které mu ve&své konstrukci dávají vypráv#jící. Postihnout takové dávání v!znamu )ivotu znamená zam#'it se na&zp%sob jeho narativní strukturace. Narativní v!zkum je tedy rekonstrukcí zp%sobu vytvá'ení v!znamu narativními prost'edky. V& (em spo(ívá tato rekonstrukce? Zde je mo)né zam#'it se na& techni(t#j*í aspekty tvorby v!znamu. Z& tohoto hlediska za(íná v!zkumníkova rekonstrukce ji) zmín#nou spolu-konstrukcí v& rámci narativního rozhovoru, pokra(uje zp%sobem zaznamenání, p'episem, redukcí a&'adou dal*ích krok%, které vedou k&vytvo'ení v!zkumníkova textu, do& jeho) rámce jsou obvykle vlo)eny vybrané pasá)e rozhovoru. Takto vznikl! text pak m%)e pokra(ovat v&dialogu, jím) za(al, tj. vrátit se ke&zkoumané osob# a&vystavit se tak korekci a&zp#tné vazb# její interpretace. V&rámci (u)ite(ného a&pot'ebného) popisu této techni(t#j*í stránky se ale n#kdy ztrácí logika (i pojmová osnova narativní rekonstrukce. Co je tedy podstatou v!zkumníkova p'evypráv#ní narativity? V!zkumník se prost'ednictvím p'evypráv#ní sna)í uchopit, p'edvést a& zv!raznit struktury dávání v!znamu zku*enosti jako struktury narativn# konstruované. Toto p'evypráv#ní (i tato rekonstrukce jsou v!razem skute(nosti, )e na& zkouman! materiál je nahlí)eno z& perspektivy narativní metafory. Perspektiva této metafory, jak ji) bylo nazna(eno, umo)$uje vid#t za&r%zností lidsk!ch p'ání a& zám#r% jednotu p'íb#hu. Umo)$uje vid#t subjekty autobiogra+ ck!ch vypráv#ní jako jednající postavy pohybující se v&prostoru a& v& (ase, jako aktéry a&p'íjemce akcí druh!ch. Umo)$uje vid#t, )e lidská p'ání a&zám#ry dostávají svou podobu a&tvar prost'ednictvím d#jov!ch souvislostí, zápletek a&+ gur, od&nich) )ivot odvozuje svoji kontinuitu, sm#'ování a& smysluplnost. Umo)$uje vid#t vypráv#jící jako subjekty re/ exe schopné ztvár$ovat )ivot z&ur(it!ch hledisek. A&v&neposlední 'ad# umo)$uje vid#t akt dávání v!znamu jako dialogick! proces. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 431 Je-li podstatou v!zkumu rekonstrukce provád#ná z& narativní perspektivy, potom je namíst# otázka: Jak!mi kritérii platnosti lze pom#'ovat hodnotu v!sledk% tohoto typu v!zkumu? Základní metafora narativního p'ístupu napovídá, )e pravda tohoto typu v!zkumu je pravdou konstruovanou. Pravda narativního v!zkumu, stejn# tak jako ka)dého jiného v!zkumu, je lokální pravdou textu konstruovaného v&ur(itém speci+ ckém kontextu. V&narativní metafo'e je vzorem, skrze kter! pohlí)íme na&zkoumanou skute(nost, dobr! p'íb#h. Tuto metaforu m%)eme vztáhnout také na&v!zkum samotn!. Potom se dobr! p'íb#h nabízí jako vzor (i kritérium v!zkumu. Co by uplatn#ní takového kritéria znamenalo? Platnost v!sledk% v!zkumu by v& takovém p'ípad# spo(ívala v&p'esv#d(ivosti a&d%v#ryhodnosti zji*t#ní.36 Narativní v!zkum (p'edev*ím jeho v!sledná prezentace v& textu) by m#l p'esv#d(ovat tím, (ím nám jako)to lidsk!m bytostem na*e zku*enost a&ná* )ivot dávají smysl, tedy svojí koherencí a& sm#'ováním, celkovou podobou a& tvarem, kontextem, dynamikou, (asov!m a& prostorov!m rozvr)ením, dialogi(ností (i dramati(ností. 3. Narativní p'ístup jako 'e(ení interpreta#ních dilemat V&uvedeném kontextu je nyní mo)né ukázat, jak!m zp%sobem umo)$uje narativní p'ístup 'e*it jednotlivá interpreta(ní dilemata. 3.1 Mezi explicitními daty a#exempli& ka!ními schématy Jak!m zp%sobem 'e*í narativní p'ístup dilema t!kající se odvíjení interpretace, (tj. expli+ kace implicitních v!znamov!ch struktur) na& jedné stran# od& explicitních dat, na& druhé stran# od& exempli+ kujících koncept%? Lze 'íci, )e narativní p'ístup nás chrání p'ed dvojím úskalím. Jednak p'ed tím, )e ustrneme na&povrchu explicitních dat, tj. tento p'ístup nás svojí povahou vede k& implicitním narativním strukturám dávání v!znamu. Je tomu tak proto, )e narativita jako taková spo(ívá v& (in#ní inferencí – myslíme z"hlediska p$íb!h(.37 P'íb#h je formou my*lení, je zp%sobem, jak!m jdeme za&informace, které jsou dány. Je*t# jinak 'e(eno, p'íb#h je zp%sobem, jak!m explicitn# vyjád'ené poukazuje k& implicitnímu. Samotná narativní forma si tedy do& jisté míry 'íká o&ur(ité zp%soby interpretace. Na&otázku, co nás oprav$uje k&takovému a&takovému zp%sobu interpretace, je tedy mo)né (alespo$ z(ásti) odpov#d#t: narativní forma ztvárn#ní interpretovaného. 36 Ibid. 37 Gregory BATESON, Mysl a"p$íroda: nezbytná jednota. Praha: Malvern 2006. Interpretace v"narativním p#ístupu 432 P'esto)e v*ak samotná narativní forma ztvárn#ní zku*enosti (i jednání nás vede k& implicitním v!znamov!m strukturám, a& vyzna(uje tak ur(it! prostor mo)ností, zárove$ nechává otev'ené, pro jaká v!kladová schémata se na&základ# t#chto implicitních struktur rozhodneme. Tedy tento p'ístup nás ur(it!m zp%sobem chrání jak p'ed ustrnutím na&povrchu explicitního, tak také p'ed tím (a& to je druhé úskalí), abychom u) p'edem v#d#li, jaké koncepty a&teorie budeme ilustrovat, tj. exempli+ kovat. Tím, )e p'i interpretaci respektujeme povahu narativní formy, m%)eme b!t schopni smí'it dva zdánliv# neslu(itelné po)adavky, „na&jedné stran# pokorn# naslouchat a&zajistit textu co mo)ná nejv#t*í autonomii, a&na&druhé stran# vstoupit do&jeho p'edm#tného pole interpreta(ním vzorcem."38 P'i v!zkumu hodnotového a&normativního aspektu lidské zku*enosti m%)eme nap'íklad nará)et na&ur(it! rozpor mezi explicitním vyjád'ením hodnot a&p'esv#d(ení (zjistiteln!mi nap'. dotazníky) a& jejich implicitními, )it!mi podobami. Co) m%)e vést ke&konstatování pro v!zkum nep'ekonatelného rozporu mezi tím, co (lov#k tak'íkajíc ká)e na& jedné stran#, a&co )ije na&stran# druhé. Narativní p'ístup zde dává tuto mo)nost: Ve&vypráv#ní (v&jeho narativní struktu'e) je ztvárn#n ur(it! systém hodnot a&p'esv#d(ení (v& (em je potí), o( v& )ivot# b#)í, co je dobré, o( má cenu usilovat, jak je správné jednat), a&to z&podstatné (ásti implicitn#. Co to znamená? Prost'ednictvím narativní konstrukce vypráv#ní zhodnocuje ur(ité cíle a&zd%vod- $uje (i ospravedl$uje jednání k& t#mto cíl%m vedoucí. Moralita p'íb#h% je v)dy z(ásti explicitní (a&u) nikdy Jesky$kám neotev'el), z&podstatné (ásti implicitní, p'esto v*ak interpretací dosa)itelná. Takto byly nap'. hodnoty a& p'esv#d(ení dospívajících zkoumány skrze + ktivní a& autobiogra+ cká vypráv#ní.39 Komplexn#j*í zp%sob 'e*ení tohoto dilematu byl realizován p'i interpretaci divadelní hry Sarah Kaneové Psychóza ve"4:48, kterou její autorka napsala krátce p'ed tím, ne) spáchala sebevra)du. První krok této interpretace spo(íval v& identi+ kaci implicitní narativní struktury, tj. pohybu na&osách lyrika – drama a&romance – ironie. V&tomto kroku byl nástrojem interpretace pohyb na&rovin# )ánru zkoumaného textu. Na&základ# toho byl proveden druh! krok, jím) byla interpretace z&hlediska dvou kon/ iktních teoretick!ch perspektiv, pojetí J. Lacana (hermeneutika podez'ení) na&jedné 38 Ivo "ERMÁK, „Narativn# orientovaná anal!za." In: BLATN5, M. (ed.), Metodologie psychologického v%zkumu: Konsilience v"rozmanitosti. Praha: Academia 2006, s. 105. 39 CHRZ, Mo)nosti narativního p$ístupu. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 433 stran#, a&J. Hillmana (hermeneutika d%v#ry) na&stran# druhé.40 Interpretace tedy nejprve pozorn# naslouchala textu (jeho )ánrové struktu'e), a& teprve na&základ# toho vstoupila do&p'edm#tného pole odpovídajícími interpreta(ními vzorci.41 3.2 Mezi jedincem a#kulturou Kdy) analyzujeme narativní struktury n#jakého textu, artefaktu (i rozhovoru, nemusíme b!t je*t# rozhodnuti, zda se budeme p'i explikaci proces% utvá'ení v!znamu pohybovat sm#rem k&v!kladov!m schémat%m na&rovin# mysli (i kultury. Op#t se tedy m%)eme zpo(átku nechat vést narativní strukturou zkoumaného textu, která nám m%)e otev'ít ur(it! prostor mo)ností „mezi jedincem a&kulturou". Tento prostor mo)ností je mo)né ukázat na& p'íkladu narativního p'ístupu ke& zku*enosti vá)ného onemocn#ní. Narativní p'ístup k&nemoci vychází z&p'edpokladu, )e vypráv#ní není jen prost'edkem sd#lení zku*enosti nemoci, ale také zp%sobem, jak!m je tato zku*enost strukturována. Vypráv#ní umo)$uje dát nemoci v!znam, a&to jak na& rovin# individuální zku*enosti, tak také na& rovin# ur(itého sociálního a&kulturního zarámování.42 Vypráv#ní umo)$uje dávat hlas lidskému utrpení43 a&reformulovat identitu tvá'í v&tvá' zm#n#n!m )ivotním podmínkám, které s&sebou nemoc p'iná*í.44 Podle A. W. Franka45 ka)dá nemoc (zvlá*t# pak nemoc vá)ná a& )ivot ohro)ující) p'eru*uje )ivotní souvislost. V&odpov#na&toto p'eru*ení (lov#k koná ur(itou biogra+ ckou práci, tj. konstruuje vypráv!ní nemoci. Frank popisuje n#kolik typ% )ánrov!ch kon+ gurací, jimi) (lov#k odpovídá na&situaci nemoci: restitu(ní vypráv#ní, vypráv#ní chaosu a&vypráv#ní hledání. V&souvislostech této studie se lze omezit pouze na&restitu(ní vypráv#ní nemoci. Toto vypráv#ní je dáno o(ekáváním v&návrat zdraví, které je chápáno jako 40 Ivo "ERMÁK – Vladimír CHRZ, „P'ípad Sarah Kaneové a&Psychóza ve"4:48: regrese, ironie a&suicidium." In: MIOVSK5, M. – "ERMÁK, I. – CHRZ, V. (eds.), Um!ní ve"v!d! a"v!da v"um!ní: Metodologické imaginace. Praha: Grada 2010, s. 233–255. 41 "ERMÁK, „Narativn# orientovaná anal!za." 42 Lars Christer HYDÉN, „Illness and Narrative." Sociology of Health & Illness, ro(. 19, 1997, (. 1, s. 48–69. 43 Arthur KLEINMAN, + e Illness Narratives: Su, ering, Healing and the Human Condition. New York: Basic Books 1988. 44 Cynthia M. MATHIESON – Hendaikns J. STAM, „Renegotiating Identity: Cancer Narratives." Sociology of Health & Illness, ro(. 17, 1995, (. 3, s. 283–306. 45 Arthur W. FRANK, + e Wounded Storyteller: Body, Illness, and Ethics. Chicago: Chicago University Press 1995. Interpretace v"narativním p#ístupu 434 normální stav. V&p'íb#hu tohoto typu je hlavním aktérem „medicína", a, ji) léka', (i lé(ebné prost'edky. Zp%sob aktérství, kter! toto vypráv#ní nabízí nemocnému, spo(ívá v& tom, aby bral svou medicínu, podstupoval léka$ské zákroky a"lep'il se. Restitu(ní vypráv#ní ztvár$uje p'eru*ení p'edstavované nemocí jako cosi p'echodného a&do(asného.46 Ve&v!zkumu zam#'ujícím se na&zku*enost rakovinového onemocn#ní47 jsme konstatovali, )e restitu(ní vypráv#ní (které lze parafrázovat slovy to zas bude dobr%) m%)e b!t motivováno na&n#kolika rovinách. Tento )ánr ztvár$ující zku*enost nemoci je mo)né chápat jako nástroj zprost'edkovávající motivy ur(itého systému (innosti v&rámci zdravotnictví (medicínsko-pr%myslového komplexu). "lov#k trpící rakovinou tak (do& jisté míry) ztvár$uje svoji zku*enost v&intencích tohoto systému. Restitu(ní ztvárn#ní nemoci v*ak m%)e b!t motivováno také kontextem komunika(ní interakce (to, )e to zas bude dobr%, zpravidla vyjad'ujeme v&ur(itém – a&nikoliv jiném – interpersonálním kontextu). A&v&neposlední 'ad# je restitu(ní ztvárn#ní nemoci motivováno také na&rovin# individuální dynamiky. Ztvárn#ní rakovinového onemocn#ní jako n#(eho, co zas bude dobr%, se tedy odehrává jak v& intencích individuálních, tak také interak(ních a& sociáln#-systémov!ch. Op#t zde m%)eme vid#t, )e narativní p'ístup nám – tím, )e identi+ kujeme narativní strukturu – umo)$uje pohybovat se relativn# voln# mezi exempli- + ka(ními schématy jak na&rovin# jedince, tak také na&rovin# interpersonální a&sociální. 3.3 Mezi hermeneutikou podez$ení a#hermeneutikou d'v"ry Spektrum mo)ností narativní interpretace v&rámci dimenze hermeneutika podez'ení versus hermeneutika d%v#ry úzce souvisí s&tím, jak!m zp%sobem chápeme potenciál narativní formy reprezentovat individuální a&kolektivní zku*enost v& její úplnosti. Krajní podobu postoje podez'ení najdeme v&n#kter!ch podobách psychoanal!zy a& ideologické kritiky. Podle Freuda48 lze narativní formu (jako)to tzv. druhotné zpracování) snu chápat jako jednu z&podob mechanism% snové práce, jejich) ú(elem je zamaskované vyjád'ení vyt#sn#ného. Podobn# vidí ideologická kritika49 narativní formu jako zp%sob, jak!m m%)e docházet k&naturalizaci sociálních kontradikcí a&kon/ ikt%. 46 Ibid. 47 Vladimír CHRZ – Ivo "ERMÁK – Veronika PLACHÁ, „Porozum#ní zku*enosti nemocn!ch rakovinou prsu: narativní p'ístup." .eskoslovenská psychologie, ro(. 50, 2006, (. 6, s.&507–521. 48 FREUD, V%klad sn(. 49 HALL, „Znovunalezení ,ideologie'." Vladimír Chrz / Ivo !ermák 435 Z&t#chto hledisek je nejenom explicitní, ale i&implicitní narativní struktura povrchem maskujícím n#co jiného, co se skr!vá za&formou vypráv#ní a&co je pot'eba interpretací de*ifrovat a&odkr!t. Jinou podobu podez'ení v%(i narativní form# ztvárn#ní zku*enosti p'edstavují auto'i jako Sartwel50 (i Berryá,51 podle kter!ch narativní forma redukuje, omezuje lidskou zku*enost na&hledisko hrdiny, tj. ega, a&jeho lineární, vysv#tlující, moralizující perspektivu. Sartwell ozna(uje p'íb#h jako normalizující stroj. Proto)e v*ak lidskou zku*enost v&její úplnosti nelze takto znormalizovat, dochází k& tomu, )e podstatná (ást této zku*enosti z%stává mimo narativní ztvárn#ní. Podle Berryové (ást lidské zku*enosti nepot'ebuje ani tak narativní formu, ale pot'ebuje zastavení, jako)to synchronn# rezonující strukturu imaginativního modu. S&Berryovou (áste(n# koresponduje smí'liv#j*í kritika a&korekce omezeného pojetí narativity, která vychází z& Gastona Bachelarda52 a& kterou v&návaznosti na&n#ho rozvinul David Miller.53 Podle t#chto autor% problém není v&narativit# jako takové (jak se domnívá nap'. Sartwell), ale v&na*em omezeném chápání a&u)ívání narativity. P'íb#hy nespo(ívají pouze v& lineárním syntagmatu zápletky. P'íb#hy, které se nás dot!kají, tj. které vzbuzují odezvu v& lidské mysli, mají podle uveden!ch autor% vedle diachronního rozm#ru lineárního syntagmatu je*t# jeden rozm#r navíc, a&tímto rozm#rem je synchronní rozm#r obrazu. Podez'ení (i d%v#ra t!kající se mo)ností narativity reprezentovat lidskou zku*enost v&její úplnosti souvisí s&tím, jak *iroce ((i hluboce) narativitu chápeme. Perspektivu d%v#ry nacházíme ve&v!razné podob# u&archetypové psychologie54 a&mytologické kritiky,55 které jako st#)ejní podobu ztvárn#ní individuální i& kolektivní zku*enosti chápou mytickou narativitu. Podle Frye lze mytologick! (imaginativní) modus ztvárn#ní zku*enosti chápat jako vzta)ení lidské zku*enosti k& po(átk%m (ve& smyslu p%vodu – arché) a&konc%m (ve& smyslu nejzaz*ích lidsk!ch mo)ností – eschatos). Na& rozdíl 50 Crispin SARTWELL, End of Story: Toward an Annihilation of Language and History. Albany: State University of New York Press 2000. 51 Patricia BERRY, Echo's Subtle Body: Contributions to an Archetypal Psychology. Dallas: Spring Publications 1982. 52 Gaston BACHELARD, La Terre et les rêveries du repos. Pa'í): Librairie José Corti 1948. 53 David L. MILLER, „Légende-Image: . e Word/Image Problem." In: SLATTERY, D. P.&– SLATER, G. (eds.), Varieties of Mythic Experience: Essays on Religion, Psyche and Culture. Einseideln: Daimon Verlag 2008, s. 230–248. 54 James HILLMAN, + e Myth of Analysis: + ree Essays in Archetypal Psychology. Chicago: Northwestern University Press 1972. 55 FRYE, Words with Power. Interpretace v"narativním p#ístupu 436 od& ideologie vyjad'uje mytologick! modus primární lidské zájmy a& je mu vlastní metaforick! p'esah. Jako p'íklad zkoumání, ve&kterém narativní p'ístup poukazuje k&ob#ma stranám kon/ iktu interpretací mezi ideologickou a&mytologickou kritikou lze uvést interpretaci Tolkienova Pána prsten( (jako ur(itého pop-kulturního fenoménu, tj. hlavn# jeho + lmového zpracování). Málokde se toti) ideologická a&mytologická kritika dostávají do&tak velkého rozporu.56 Z&hlediska Fryeovy mytologické kritiky57 jde o&pozoruhodné dílo, ve&kterém lze identi+ kovat propracovanou kompozici prvk% utvá'ejících mytologick! modus ztvárn#ní zku*enosti (arché, eschatos, primární zájmy, metaforick! p'esah). Naproti tomu ideologická kritika, hledíc na& „tyté)" mytologické struktury utvá'ení v!znamu, si v*ímá, jak!m zp%sobem jsou zde „naturalizovány" ur(ité dominantní hodnoty a&v!znamy, které jsou tak prezentovány jako cosi p'irozeného a&neproblematického.58 Není snadné najít p'íklady narativní interpretace, které by v&sob# spojovaly a&smi'ovaly tyto dva póly. Jednotlivé narativn# orientované p'ístupy se obvykle p'iklán#jí buk& hermeneutice d%v#ry, nebo k& hermeneutice podez'ení. P'esto v&sob# narativní p'ístup obsahuje potenciál k&p'ekonání tohoto dilematu, a&to d%sledn!m sledováním narativní logiky, tj. zp%sobu, jak!m je v&daném textu obsa)en pohyb od&explicitní roviny k&implicitním strukturám. P'íkladem m%)e b!t v!*e zmín#ná interpretace Psychózy ve"4:48. V& této studii jsme se nechali v&první (ástí vést logikou narativity, tj. explikovali jsme ur(itou strukturu a&dynamiku na& rovin# )ánru zkoumaného textu. A&tato logika narativity nás, spí*e ne) k&jedné nebo ke&druhé hermeneutice, dovedla ke& kon/ iktu interpretací, tj. k& rozm#ru hloubky, kter! vzniká v&oscilaci zmín#n!ch dvou hledisek. 3.4 Mezi !ástmi a#celkem Vzájemná obousm#rná podmín#nost (ástí a&celku v&procesu interpretace je jednou z&podob tzv. hermeneutického kruhu.59 Mo)nosti 'e*ení tohoto dile56 Viz nap'íklad Rosemary JACKSON, R., Fantasy: + e Literature of Subversion. Lond!n: Routledge 1981 versus Zden#k NEUBAUER, Do"sv!ta na"zku'enou #ili O"cestách tam a"zase zpátky. Praha: Nakladatelství Doporu(ená (etba p'i hrn(í'ství Michal J%za a&Eva J%zová 1990. 57 FRYE, Words with Power. 58 CHRZ, „Jak lze kriticky rozum#t sou(asné fantasy kultu'e." 59 Ivo "ERMÁK, „Hermeneuticko-narativní p'ístup k&validit# interpretace nález% v&kvalitativn# pojatém psychologickém v!zkumu." In: HELLER, D. – SEDLÁKOVÁ, M. – VODI"KOVÁ,&L. (eds.), Kvantitativní a"kvalitativní v%zkum v"psychologii. Praha: Psychologick! ústav AV&"R 1999, s. 42–51. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 437 matu v&narativním p'ístupu op#t vycházejí z&povahy narativity. P'íb#h toti) d#lá p'íb#hem práv# ur(itá jednota (ástí a&celku (a&také obsahu a&formy – viz dále). Vypráv#ní by co do& svého obsahu nedávalo smysl, kdyby jednotlivé (ásti (události, jednání, situace, postavy) nebyly z'et#zeny formou zápletky do&ur(itého celku. V&narativním v!zkumu je toto dilema re/ ektováno prost'ednictvím dimenze „holistická versus kategoriální" anal!za.60 V& rámci této dimenze je t'eba rozhodnout, zda jednotkou bude abstrahovaná promluva (i (ást z&kompletního textu, nebo zda bude narativita brána jako celek.61 Kategoriální perspektiva, tak jak ji známe nap'. z& klasické obsahové anal!zy, znamená, )e p'íb#h je ur(it!m zp%sobem rozkouskován. V!seky (i jednotlivá slova nále)ející do&de+ novan!ch kategorií jsou vyjmuty z&p%vodního celku p'íb#hu nebo z&n#kolika text%, jejich) auto'i jsou r%zní vypráv#(i. Naproti tomu v&holistickém p'ístupu je p'íb#h osoby brán jako celek. Tento rozdíl do& jisté míry koresponduje s& tradi(ním rozli*ením na&nomotetick! a&ideogra+ ck! p'ístup.62 Narativní p'ístup umo)$uje chápat vztah mezi (asto nep'íli* d%sledn# pou)ívan!mi a& rozli*ovan!mi v!razy anal!za a& interpretace. Mluvíme-li o& interpretaci jako o& anal!ze, potom zpravidla ur(it!m zp%sobem akcentujeme zmín#n! kategoriální aspekt. Tím, )e se takto p'esune pozornost k& „technickému" aspektu spo(ívajícímu v& roz(len#ní interpretovaného na&(ásti, b!vá n#kdy odvedena pozornost od&skute(nosti, )e technicko-analytická procedura je v)dy sou(ástí ur(ité logiky interpretace, tj. ur(itého speci+ ckého zp%sobu explikace implicitního v& utvá'ení v!znamu. Jinak 'e(eno, pojem anal!za v&sob# obsahuje úskalí chápat interpretaci jako proces odehrávající se vícemén# na&rovin# explicitních dat, jejich nále)it!m roz(len#ním a&uspo'ádáním. Naproti tomu z'etel k& celku narativní konstrukce otevírá mo)nost pohybu k&implicitním v!znamov!m strukturám.63 Zde se dostáváme k&podstatné souvislosti mezi dimenzemi (ásti – celek a& obsah – forma. Dilemata t!kající se t#chto dvou dimenzí toti) v#t*inou 'e*íme spole(n#. Proto bude u)ite(né nejprve otev'ít dimenzi obsah – forma, 60 Amia LIEBLICH – Rivka TUVAL-MASHIACH – Tamar ZILBER, Narrative Research: Reading, Analysis and Interpretation. . ousand Oaks – Lond!n – Nové Dillí: Sage 1998. 61 "ERMÁK, „Narativn# orientovaná anal!za." 62 Ibid. 63 Vladimír CHRZ, „Co d#láme, kdy) interpretujeme." In: 1UCHA, M. – CHARVÁT,&M. – 4EHAN, M. (eds.), Kvalitativní p$ístup a"metody ve"v!dách o"#lov!ku VIII. Olomouc: Universita Palackého 2009, s. 13–26. Interpretace v"narativním p#ístupu 438 a&teprve poté spole(n# pojednat o&zp%sobech, jak!mi narativní p'ístup 'e*í p'íslu*ná dilemata. 3.5 Mezi obsahem a#formou Rozdíl mezi obsahem a&formou p'íb#hu p'edstavuje tradi(ní dichotomii vytvo'enou v&souvislosti s&interpretací literárních text%. Narativní v!zkum se m%)e orientovat na&jedné stran# na&explicitní (i implicitní obsah, na&druhé stran# na&formy narativního ztvárn#ní, jako jsou + gury, zápletky (i )ánry. P'esto)e obsah b!vá obvykle snadn#ji uchopiteln!, v!zkumníci (asto preferují exploraci forem vypráv#ní, a&to jednak proto, )e lze p'edpokládat, )e tyto formy jsou v!razem hlub*ích vrstev zkoumané problematiky, a&jednak také proto, )e s&formáln#j*ími aspekty vypráv#ní je obtí)n#j*í manipulovat a&nelze je tak snadno ovlivnit.64 Na&základ# kombinace uveden!ch dimenzí (ásti – celek a&obsah – forma byly vyvozeny (ty'i mody interpretace narativity: 1) holisticko-obsahov!, 2) holisticko-formální, 3) kategoriáln#-obsahov! a&4) kategoriáln#-formální.65 1) Modus holisticko-obsahov!: Zde se v!zkumník zam#'uje na&vypráv#ní jako celek, a&to p'edev*ím na&jeho obsah. Kdy) analyzuje separátní (ásti, pak tak (iní ve&sv#tle obsahu, kter! se vyno'uje ze zbytku narativity, tj. v&kontextu p'íb#hu jako celku. Takov! postup je do&jisté míry obdobn! klinick!m p'ípadov!m studiím. Cílem tohoto typu interpretace je identi+ kovat témata, která procházejí vypráv#ním jako celkem a&která jsou vzhledem k& celku vypráv#ní (ímsi v!znamotvorn!m. Podstatou vypráv#ní je, )e v&n#m v)dy o"n!co jde, jin!mi slovy: je zkonstruováno z&ur(ité látky, (i je zam#'ené na&ur(ité motivy. Jedna z&variant tohoto p'ístupu byla pou)ita ve&v!zkumu zku*enosti rakovinového onemocn#ní.66 D%sledn# jsme vycházeli z&celku narativních rozhovor%. V& p'íb#zích )en, které onemocn#ly rakovinou prsu, byly identi+ kovány základní v!znamotvorné d#jové linie a&body obratu, na&jejich) základ# byla pojmenována tzv. jádrová narativita. Tímto termínem ozna(uje Mishler67 vyextrahované základní téma p'íb#hu, které 64 "ERMÁK, „Narativn# orientovaná anal!za." 65 LIEBLICH – TUVAL-MASHIACH – ZILBER, Narrative Research. 66 CHRZ – "ERMÁK – PLACHÁ, „Porozum#ní zku*enosti nemocn!ch rakovinou prsu." 67 Elliot George MISHLER, „. e Analysis of Interview-Narratives." In: SARBIN, T. R. (ed.), Narrative Psychology: + e Storied Nature of Human Conduct. New York: Praeger 1986, s.&233–255. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 439 smyslupln# prochází cel!m textem. Jádrovou narativitu jedné z& )en z&na*eho v!zkumu lze zformulovat nap'. takto: hledání vnit$ní )ivotní síly tvá$í v"tvá$ smrti. 2) Modus holisticko-formální: Zde se interpretace zam#'uje na& formální aspekty, a&to z&hlediska celkové struktury vypráv#ní. P'íkladem jsou v!zkumy, ve& kter!ch je nástrojem interpretace koncept )ánru. 2ánry jsou typické sdílené kon+ gurace strukturující lidskou zku*enost (i komunikaci.68 V&r%zn!ch kontextech b!vají de+ novány jako zp%soby dávání v!znamu (sestávající z&pravidel pro konstrukci (i pro porozum#ní), (i jako horizonty o#ekávání (predikce toho, co bude dál), pop'ípad# jako re)imy v!rohodnosti (speci+ cké zp%soby, jak!m nás ur(ité typy v!pov#dí p'esv#d(ují o&své podobnosti )ivotu). P'íkladem u)ití konceptu )ánru jako nástroje interpretace jsou v!*e uveden! v!zkumy zku*enosti chronické (i )ivot ohro)ující nemoci,69 (i anal!za hry Sarah Kaneové Psychóza ve"4:48.70 Jin!m p'íkladem je v!zkum re/ exe zm#ny v& pr%b#hu )ivota u& osob ve& st'edním v#ku.71 V&tomto v!zkumu byla identi+ kována 'ada typick!ch )ánrov!ch kon- + gurací ztvár$ujících zm#nu v& pr%b#hu )ivota, které byly uchopeny pomocí názv% jako plánovan% zisk s"o#ekávan%m rizikem, malé ztráty – rychlé zotavení, )ivotní krize – pády a"vzlety, moratorium (i metanoia. Prost'ednictvím t#chto kon+ gurací jsou jednání a& pro)ívání v'azeny do&srozumitelné souvislosti ur(itého druhu. Z&v!zkumu jsme dovodili, )e ztvárnit )ivot v& rámci ur(itého )ánru, tj. jako zku*enost ur(itého druhu, znamená vyjád'it ur(it! modus aktérství vzhledem k&tomu, co je na&jedné stran# )ádoucí, na&druhé stran# 'ádné (i správné.72 3) Modus kategoriáln#-obsahov!: Tento zp%sob interpretace je obdobou postupu známého jako obsahová anal!za. Zpravidla se postupuje tak, )e z&textu jsou vybrány díl(í v!roky, které jsou seskupeny do&kategorií, a, ji) p'edem de+ novan!ch, nebo vytvo'en!ch v&pr%b#hu anal!zy 68 Vladimír CHRZ – Ivo "ERMÁK, „2ánry p'íb#h%, které )ijeme." .eskoslovenská psychologie, ro(. 49, 2005, (. 6, s. 481–495. 69 FRANK, + e Wounded Storyteller; CHRZ – "ERMÁK – PLACHÁ, „Porozum#ní zku*enosti nemocn!ch rakovinou prsu." 70 "ERMÁK – CHRZ, „P'ípad Sarah Kaneové a&Psychóza ve"4:48." 71 Ivo "ERMÁK, „Genres of Life–Stories." In: ROBINSON, D. – HORROCKS, C. – KELLY, N. – ROBERTS, B. (eds.), Narrative, Memory and Identity: + eoretical and Methodological Issues. Hudders+ eld: University of Hudders+ eld Press 2004, s. 211–221; CHRZ – "ERMÁK, „2ánry p'íb#h%, které )ijeme." 72 Ibid. Interpretace v"narativním p#ístupu 440 textu. Lieblichová et al.73 popisují tento modus prost'ednictvím n#kolika krok%, ve&kter!ch se nejprve na&základ# v!zkumné otázky (nap'. jak jedinec zvládá )ivot ohro)ující onemocn!ní, kter%m trpí) ur(í tzv. subtext. Poté jsou de+ novány kategorie obsahu, a&následn# jsou jednotky anal!zy (slova, v#ty (i epizody) p'i'azeny k& relevantním kategoriím. Tento typ anal!zy (asto sm#'uje ke&kvanti+ kaci, nap'. prost'ednictvím frekven(ních tabulek. Z&hlediska pojetí interpretace nastín#ného v&této studii p'edstavuje ur(ité negativum tohoto modu zkoumání skute(nost, )e kategorie obsahové anal!zy velmi (asto setrvávají na& rovin# explicitního textu, tj. nesm#'ují k&implicitním narativním strukturám. Proto je t'eba, aby zvolené kategorie re/ ektovaly povahu (logiku) narativity jako)to zp%sobu utvá'ení v!znamu. P'íkladem mohou b!t nap'. kategorie aktérství, p'ání (i morální 'ád identi+ kované jako díl(í komponenty utvá'ející globáln#j*í koncept )ánru jako)to „druhu ztvárn#ní zku*enosti".74 4) Modus kategoriáln#-formální: Tento typ interpretace se zam#'uje na& formální aspekty narativity, p'i(em) ve& srovnání s&modem holisticko-formálním se pohybuje na&elementárn#j*í rovin#. Zde se v!zkum orientuje na&jednotlivé stylistické (i lingvistické charakteristiky de+ novan!ch jednotek narativity. Takto je nap'íklad mo)né zkoumat v!voj narativní kompetence u&*kolních d#tí tím, )e se sledují (asové, kauzální a&cílesm#rné vazby utvá'ející koherenci a&komplexitu vypráv#ní.75 Jiné v!zkumy se prost'ednictvím lingvistick!ch a& stylistick!ch prvk% pokou*ejí uchopit r%zné psychologické charakteristiky ztvárn#né v&dané narativit#.76 P'íkladem je nap'. identi+ kace slov vyjad'ujících mentální stavy (p'ání, p'esv#d(ení, zám#ry), (i charakteristika zp%sob%, jak!m vypráv#jící prost'ednictvím jednotliv!ch jazykov!ch prost'edk% konstruuje své pozice (i svoji identitu v&prostoru, v&(ase a&v&interpersonálním (i kulturním prost'edí. K& tomuto modu pat'í i&anal!za extra- -lingvistick!ch komponent, jako jsou smích, povzdech, plá( a&dal*í.77 Ka)d! z&uveden!ch (ty' mod% souvisí s&jin!m typem v!zkumn!ch otázek, s&rozdíln!mi typy text%, a&je vhodn! pro r%zn! rozsah v!zkumného vzorku. Rozdíly v*ak nejsou v)dy jasné, jinak 'e(eno: je v&povaze 73 LIEBLICH – TUVAL-MASHIACH – ZILBER, Narrative Research. 74 CHRZ – "ERMÁK, „2ánry p'íb#h%, které )ijeme." 75 Vladimír CHRZ, „Struktura vypráv#ní p'íb#h% u&d#tí mlad*ího *kolního v#ku." Pedagogika, ro(. 52, 2002, (. 1, s. 59–75. 76 LIEBLICH – TUVAL-MASHIACH – ZILBER, Narrative Research. 77 "ERMÁK, „Narativn# orientovaná anal!za." Vladimír Chrz / Ivo !ermák 441 narativity, )e forma není zcela jednozna(n# odli*itelná od&obsahu a&obsah od&formy. 3.6 Mezi strukturou a#funkcí (textem a#kontextem) Podstatnou otázkou interpreta(ního konání je, zda se máme primárn# zam#'ovat na&strukturu, (i funkci interpretovaného. V&psychologii je toto dilema tradi(n# re/ ektováno jako strukturalismus versus funkcionalismus,78 p'i(em) rozdíl mezi ob#ma p'ístupy spo(ívá v&mí'e de-kontextualizace. Také zde plyne 'e*ení tohoto dilematu ze samotné povahy narativity. P'íb#h je toti) strukturou zvlá*tního druhu, která není n#(ím, co by bylo samo o&sob#, n!br) v)dy vystává z&kontextu, tj. z&p'ediva + gur a&zápletek vypráv#ní. Vypráv#ní nejsou jenom o" n!#em, ale zpravidla také pro n!koho (i n!komu. Narativn# strukturovaná zku*enost, a, ji) je )it!m vypráv#ním (i vypráv#n!m )ivotem, je sou(ástí konkrétní komunika(ní (i konverza(ní interakce, p'i(em) ú(astníci této interakce mohou b!t v& situaci p'ítomni p'ímo, nebo pouze implicitn#. Prost'ednictvím vypráv#ní dochází k& vymezování pozic ú(astník% komunika(ní interakce.79 "lov#k takto n!co d!lá s&druh!mi, sou(asn# v*ak také druzí n!co d!lají s&ním. Zku*enost jako narativní konstrukce je tedy zku*eností vznikající ve& vzájemné interakci )it!ch vypráv#ní. V&rámci konverza(ních situací vná*íme svá )itá vypráv#ní do&interakcí s&druh!mi a&zp#tn# jsme formováni jejich )it!m vypráv#ním.80 Podobnou dynamiku lze nalézt také v& *ir*ím diskursivním kontextu spole(nosti, kultury (i historické epochy. Vyskytujeme se v&prostoru ur(itého repertoáru normativních diskurs%,81 n#kter!ch dominantních a&institucionalizovan!ch, jin!ch okrajov!ch a&neformálních. Z&hlediska narativní perspektivy lze tyto diskursy chápat jako vypráv#ní. 2ijeme tedy v&prostoru 'ady vypráv#ní – velk!ch i&mal!ch – konstituujících na*i sociální, kulturní a&historickou zku*enost. Tato vypráv#ní nám nabízejí ur(it! prostor mo)n!ch pozic. V&narativní interpretaci je mo)né a&u)ite(né uchopit n#kolik rovin rozvrhování pozic (positioning): 1) Je to jednak rozvrhování pozic 78 Ji'í HOSKOVEC – Milan NAKONE"N5 – Milu*e SEDLÁKOVÁ, Psychologie XX. století. Praha: Karolinum 2003. 79 Michael BAMBERG, „A& Constructivist Approach to Narrative Development." In: BAMBERG, M. (ed.): Narrative Development: Six Approaches. Mahwah, NJ: Lawrence Erlbaum Association 1997, p.&89–132. 80 DAVIES – HARRÉ, „Positioning." 81 BAMBERG, „A&Constructivist Approach to Narrative Development." Interpretace v"narativním p#ístupu 442 vzhledem k&tomu, o&(em je vypráv#no; 2) dále pak rozvrhování pozic v&rámci komunika(ní (i konverza(ní interakce; 3) a&v&neposlední 'ad# pak také rozvrhování pozic v&*ir*ím kontextu kultury.82 Toto trojí rozvrhování pozic se stalo v!chozím rámcem pro porozum#ní zp%sobu, jak!m je konstruována identita mezi sv#tem zdrav!ch a&sv#tem posti)en!ch.83 Narativní p'ístup umo)$uje re/ ektovat participativn# dialogickou povahu jak zkoumané zku*enosti, tak také v!zkumu samého, kter! rovn#) m%)e b!t chápán jako rozvrhování pozic, to znamená, )e: 1) jako v!zkumníci jsme v)dy sou(ástí ur(itého „v!zkumného p'íb#hu", 2) v&n#m) aktivn# spoluutvá'íme ur(ité komunika(ní interakce se zkouman!mi subjekty 3) a&zárove$ jsme sou(ástí rozvrhování pozic ve&zmín#ném *ir*ím socio-kulturním kontextu. To by nás m#lo v)dy znovu p'ivád#t k&otázce: v&jakém smyslu je to p'íb#h nás jako)to v!zkumník% a&v&jakém smyslu t#ch, které zkoumáme? Nelze ne) znovu zd%raznit, )e jde v)dy o&na*i rekonstrukci, která za(ala jako dialog a&která by se m#la sna)it setrvávat v&prostoru dialogu, jemu) v*ak v)dy hrozí, )e se stane samomluvou. Narativitu chápeme jako zp%sob, jak zachytit zap'edení )ivého d#ní a&jednání do&kontextu. Tím, )e narativní perspektiva uchopuje zkoumanou skute(nost jako vyvstávající z&p'ediva vypráv#ní, umo)$uje tak tuto zku*enost denaturalizovat. Narativitu lze chápat jako tendenci )ivota sm#'ující proti banalizaci, tj. proti snaze spoutat zku*enost a& její v!znam ve& jménu samoz'ejmosti, p'ímo(arosti a& jednozna(nosti.84 V#decká zji*t#ní se (asto p'edkládají jako cosi, co platí samo sebou, tj. tak'íkajíc p'irozen# (srov. n#mecky „natürlich", anglicky „naturally", francouzsky „naturellement" ve&smyslu „ov*em)e", „jak jinak" apod.). Zatajují nám tak sv%j kontext, své hledisko, své nevyslovené hodnotové a&ideologické p'edpoklady.85 Narativní modus obsahuje (alespo$ potenciáln#) ur(it! druh re/ exe spo- (ívající v&citlivosti v%(i kontextu, hledisku a&hodnotov!m (i ideologick!m aspekt%m. Narativní interpretace tak m%)e vést k&odsamoz$ejm!ní v!zkumu a&jeho nález%. Zji*t#ní p'edkládaná v&odborn!ch publikacích nejsou n#(ím, 82 Michael BAMBERG, „We Are Young, Responsible, and Male: Form and Function of ,Slut Bashing' in Male Identity Constructions in 15-Year-Olds." Human Development, ro(. 47, 2004, (. 6, s. 331–353. 83 Vladimír CHRZ – Ivo "ERMÁK – Du*ana CHRZOVÁ, „Between the Worlds of the Disabled and the Healthy: A&Narrative Analysis of Autobiographical Conversation." In: ROBINSON, D. – FISHER, P.&– YEADO-LEE, T. – ROBINSON, S. J. – WOODCOCK, P.&(eds.): Narrative, Memory, and Identities. Hudders+ eld, UK: Hudders+ eld University 2009, s. 11–19. 84 CHRZ, Mo)nosti narativního p$ístupu. 85 Zbyn#k VYBÍRAL, Psychologie jinak: sou#asná kritická psychologie. Praha: Academia 2006. Vladimír Chrz / Ivo !ermák 443 co platí „samo sebou", ale pouze v&ur(itém kontextu, z&ur(itého hlediska, v&ur(itém ideologickém rámci. Narativní re/ exivita nás upozor$uje na& to, )e realita je mnohozna(ná, )e v)dy jsou zde i& jiné mo)nosti, jiná hlediska, jiné kontexty a&jiné ideologické rámce. Ctnost narativního p'ístupu by m#la spo(ívat v&p#stování smyslu pro tuto jinakost. Interpretace v"narativním p#ístupu