Pseudoştiinţă? Dincolo de noi... Nicolae Sfetcu Publicat de Nicolae Sfetcu Copyright 2015 Nicolae Sfetcu PREVIZUALIZARE CARTE Pseudoştiinţa Pseudoştiinţa este o metodologie, credinţă sau practică, considerată de susţinătorii ei drept ştiinţifică, sau care pare a fi ştiinţifică dar nu aderă la o metodologie ştiinţifică adecvată, lipsindu-i susţinerea prin evidenţă sau caracterul plauzibil, sau statutul ştiinţific confirmat. Termenul s-a format din prefixul grec pseudo- (fals, sau care se pretinde a fi) şi ştiinţa (din latinescul scientia, însemnând "cunoaştere"). Cea mai veche utilizare a acestei denumiri se consideră ca aparţinând fiziologului francez François Magendie, care este considerat unul din pionierii fiziologiei experimentale. Termenul este folosit în sens peiorativ, pentru a desemna o încadrare inadecvată sau înşelătoare ca ştiinţă. Corespunzător, cei care practică sau susţin o "pseudoştiinţă" sunt caracterizaţi prin aceiaşi termeni. Există o divergenţă între filozofii ştiinţei şi unii membri ai comunităţii ştiinţifice referitor la posibilitatea unei distincţii obiective între "pseudoştiinţă" şi "ştiinţă". Profesorul Paul DeHart Hurd consideră că o mare parte din licenţiaţii în ştiinţă "sunt în stare să distingă între ştiinţă şi diferitele pseudoştiinţe precum astrologia, şarlatania, ocultismul, sau superstiţia". După cum se spune în diferite cursuri despre introducerea în ştiinţe, pseudoştiinţa este oricare subiect care pare a fi ştiinţific la prima vedere, sau ai cărui susţinători susţin că este ştiinţific, dar care contravine condiţiilor de testare sau deviază mult de la alte aspecte fundamentale ale metodelor ştiinţifice. Fundaţia Naţională pentru Ştiinţă a SUA, în raportul său "Credinţa în pseudoştiinţă", ia în considerare zece exemple de credinţe paranormale considerate ca fiind pseudoştiinţifice: percepţia extrasenzorială (ESP), casele bântuite, fantomele, telepatia, clarviziunea, astrologia, comunicarea mentală cu morţii, vrăjitoarele, reîncarnarea, şi spiritismul. Pseudoştiinţa este caracterizată de folosirea unor afirmaţii vagi, exagerate sau care nu se pot testa, supralicitarea confirmării în detrimentul argumentării, lipsa transparenţei pentru teste realizate de alţi experţi, şi o stagnare în dezvoltarea teoriei. Ştiinţa şi pseudoştiinţa (O diagramă tipică de frenologie secolul 19: În anii 1820, frenologiştii susţineau că mintea este localizată în zone ale creierului, şi au fost atacaţi pentru că se îndoiau de faptul că mintea vine din sufletul imaterial. Ideea lor despre citirea "protuberanţelor" de pe craniu pentru a prezice trăsăturile de personalitatea mai târziu a fost discreditată. Frenologia a fost numit mai întâi o pseudoştiinţă în 1843 şi continuă să fie considerată astfel şi azi.) Metodologie ştiinţifică În timp ce standardele pentru a determina dacă un set de cunoştinţe, metodologii, sau practici este ştiinţific poate varia de la domeniu la domeniu, o serie de principii de bază sunt unanim acceptate de către oamenii de ştiinţă. Noţiunea de bază este că toate rezultatele experimentale ar trebui să fie reproductibile, şi să poată fi verificate de către alte persoane. Aceste principii urmăresc să asigure că experimente pot fi reproduse măsurabil în aceleaşi condiţii, şi să permită investigaţii suplimentare pentru a determina dacă o ipoteză sau teorie în legătură cu fenomenele date este valabilă şi de încredere. Standardele solicită ca metoda ştiinţifică să poată fi aplicată peste tot, iar prejudecăţile să poată fi controlate sau eliminate prin metode aleatorii, procedurile de prelevare a probelor să fie corecte, studiile să fie obiective, precum şi alte metode. Toate datele culese, inclusiv condiţiile experimentale sau de mediu, se aşteaptă să fie documentate pentru a fi reproduse şi puse la dispoziţie pentru evaluare, permiţând experimentelor sau studiilor suplimentare să fie realizate pentru a confirma sau infirma rezultatele. Cuantificarea statistică a importanţei, încrederii, şi erorii sunt, de asemenea, instrumente importante pentru metoda ştiinţifică. Falsificabilitatea La mijlocul secolului 20, Karl Popper a extins criteriul de falsificabilitate pentru a distinge ştiinţa de non-ştiinţă. Falsificabilitatea înseamnă că un rezultat poate fi infirmat. De exemplu, o menţiune precum "Dumnezeu a creat universul" poate fi adevărată sau falsă, dar niciun test nu poate fi conceput care să poată dovedi niciuna din posibilităţi; ea pur şi simplu se află în afara posibilităţilor ştiinţei. Popper a folosit astrologia şi psihanaliza ca exemple de pseudoştiinţă, şi teoria relativităţii a lui Einstein ca exemplu de ştiinţă. El a împărţit non-ştiinţa în formulări filosofice, matematice, mitologice, religioase şi metafizice, pe de o parte, şi formulări pseudoştiinţifice pe de altă parte, deşi nu a furnizat criterii clare pentru diferenţe. Un alt exemplu care arată necesitatea distinctă pentru o pretenţie de falsificabilitate a fost dusă mai departe de Carl Sagan în Lumea demonilor vânaţi, atunci când el vorbeşte despre un dragon invizibil pe care îl are în garaj. Ideea este că nu există niciun test fizic pentru a confirma prezenţa acestui dragon. Indiferent de ce test crezi că poţi imagina, există ulterior un motiv pentru care acel test nu se poate aplica la dragonul zburător, astfel încât nimeni nu poate dovedi dacă acesta există cu adevărat. Sagan afirmă că "incapacitatea de a invalida ipoteza mea nu este deloc acelaşi lucru cu a dovedi că este adevărată, explicând încă o dată că chiar dacă o astfel de pretenţie ar fi adevărată, ea s-ar situa în afara domeniului de cercetare ştiinţifică. Normele Merton În 1942, Robert K. Merton a identificat un mic set de "norme" care caracterizează ceea ce face ca o ştiinţă să fie "reală". Dacă vreuna dintre norme a fost încălcată, Merton consideră conceptul respectiv ca fiind non-ştiinţă. Acestea nu sunt larg acceptate în comunitatea ştiinţifică. Normele sale sunt: • Originalitate: Testele şi cercetările efectuate trebuie să prezinte ceva nou pentru comunitatea ştiinţifică. • Detaşare: Motivele oamenilor de ştiinţă pentru practicarea acelei ştiinţe trebuie să fie pur şi simplu pentru extinderea cunoştinţelor lor. Oamenii de ştiinţă nu ar trebui să aibă motive personale pentru a aştepta anumite rezultate. • Universalitate: Nicio persoană nu ar trebui să poată obţine mai uşor informaţiile unui test decât oricare altă persoană. Clasa socială, religia, etnia, sau orice alţi factori cu caracter personal, nu ar trebui să fie factori de care să depindă capacitatea cuiva de a primi sau de a efectua un tip de ştiinţă. • Scepticism: Faptele ştiinţifice nu trebuie să se bazeze pe credinţă. Fiecare caz trebuie chestionat, argumentat şi verificat pentru erori sau pretenţii incorecte în mod constant. • Accesibilitate publică: Orice cunoaştere ştiinţifică obţinută de cineva trebuie să fie pusă la dispoziţia tuturor. Rezultatele oricărei cercetări ar trebui să fie făcute public şi împărtăşite cu comunitatea ştiinţifică. Refuzul de a recunoaşte problemele În 1978, Paul Thagard a propus ca pseudoştiinţa să se distingă de ştiinţă în primul rând prin faptul că ar fi mai puţin progresivă decât teoriile alternative pe o perioadă lungă de timp, iar susţinătorii săi nu reuşesc să recunoască sau să rezolve probleme cu ajutorul teoriei. În 1983, Mario Bunge a sugerat categoriile de "domenii de credinţă" şi "domenii de cercetare", pentru a ajuta la a distinge între pseudoştiinţă şi ştiinţă, în cazul în care prima este în primul rând personală şi subiectivă, şi cea de a doua implică o anumită abordare sistematică. ................................... Antropomorfism Antropomorfismul, sau personificarea, este atribuirea unor forme umană sau a altor caracteristici altcuiva decât unei fiinţe umane. Exemplele includ ilustrarea zeităţilor cu forme umane, crearea de personaje fictive animale non-umane cu trăsături fizice umane, şi atribuirea de emoţii umane sau modalităţi de forţare a naturii, cum ar fi uraganele sau cutremurele. Antropomorfismul are rădăcini antice ca motiv literar, şi în artă în general. Cele mai multe culturi au fabule tradiţionale cu animale antropomorfizate, care pot sta în picioare sau vorbi ca şi cum ar fi umane, ca personaje. Cuvântul antropomorfism a fost folosit pentru prima dată în mijlocul anilor 1700. Cuvântul provine din limba greacă, ἄνθρωπος (ánthrōpos), "uman", şi μορφή (morphē), "formă". (Huitzilopochtli, zeul aztec al Tenochtitlan) În preistorie De la începuturile modernităţii comportamentale umane în paleoliticul superior, în urmă cu 40.000 de ani, exemple de lucrări artistice zoomorfe (in formă de animale) reprezintă cele mai vechi dovezi pe care le avem de antropomorfism. Una dintre cele mai vechi cunoscute opere este o sculptură de fildeş, Löwenmensch, în Germania, o figurină în formă umană cu cap de leoaică sau leu, determinată a avea aproximativ 32.000 ani. .................................... Radiestezia Radiestezia, sau rabdomanţia, este activitatea prin care se încearcă localizarea pânzelor freatice de apă, a metalelor îngropate şi a minereurilor, a pietrelor preţioase, petrolului, mormintelor, şi a altor obiecte şi materiale, ca şi a liniilor energetice ale pământului, fără folosirea unei aparaturi ştiinţifice adecvate. Uneori se folosesc în radiestezie anse din crengi sau vergele în formă de Y sau L pentru localizare. Image https://en.wikipedia.org/wiki/File:Allemanswiro.jpg Originea radiesteziei Radiestezia aşa cum este ea practicată azi îşi are originile în Germania secolului XV, fiind folosită pentru descoperirea metalelor. În 1518 Martin Luther se declara împotriva radiesteziei, considerată de el ca o activitate ocultă interzisă de prima poruncă din religia creştină. În 1662 radiestezia este declarată de iezuiţi ca fiind "superstiţioasă, sau mai degrabă satanică". La finele anilor 1960, în timpul războiului din Vietnam, unii soldaţi din armata Statelor Unite foloseau radiestezia pentru a localiza minele şi tunelurile. ............................. Programarea neuro-lingvistică Programarea neuro-lingvistică (NLP Neuro-linguistic programming) este o abordare de comunicare, dezvoltare personală, şi psihoterapie, creată de Richard Bandler şi John Grinder în California, Statele Unite ale Americii, în anii 1970. Creatorii săi susţin că există o legătură între procesele neurologice ("neuro"), limbaj ("lingvistice") şi modelele comportamentale învăţate din experienţă ("programare"), şi că acestea pot fi modificate pentru a atinge obiectivele specifice în viaţă. Bandler si Grinder susţin că abilităţile oamenilor excepţionali pot fi "modelate" folosind metodologia NLP, şi atunci aceste competenţe pot fi atinse de către oricine. Bandler si Grinder susţin de asemenea că NLP poate trata probleme cum ar fi fobii, depresie, tulburările de obiceiuri, boli psihosomatice, miopie, alergie, răceala, şi probleme de învăţare, de multe ori într-o singură sesiune. NLP a fost adoptată de unii hipnoterapeuţi şi în seminarii comerciale de afaceri şi guvernamentale. Dovezile ştiinţifice arată că NLP ar fi o pseudoştiinţă, discreditată în mare măsură. Comentariile ştiinţifice arată că aceasta conţine numeroase erori de fapt, şi nu reuşeşte să producă rezultatele afirmate de către susţinătorii săi. NLP poate fi înţeleasă în termenii a trei componente generale şi concepte centrale referitoare la: • Subiectivitate. Conform lui Bandler si Grinder: o Noi vedem lumea subiectiv, prin urmare vom crea reprezentări subiective ale experienţei noastre. Aceste reprezentări subiective ale experienţei sunt constituite cu ajutorul celor cinci simţuri şi a limbii. Respectiv, experienţa noastră subiectivă conştientă se încadrează în termenii simţurilor tradiţionale de vedere, audiţie, simţuri tactile, olfactive şi gustative, astfel încât atunci când de exemplu repetăm o activitate "în capul nostru", ne amintim un eveniment sau anticipăm viitorul, vom "vedea" imagini", auzi "sunete," gusta "arome", simţi "senzaţii tactile," mirosi "mirosuri, şi vom gândi în unele limbi (naturale). Mai mult, se susţine că aceste reprezentări subiective ale experienţei au o structură perceptibilă, un model. În acest sens, NLP este uneori definită ca studiul structurii experienţei subiective. o Comportamentul poate fi descris şi înţeles în termenii acestor reprezentări subiective bazate pe simţ. Comportamentul este conceput în linii mari ca incluzând comunicarea verbală şi non-verbală, incompetenţa, neadaptarea sau comportament "patologic", precum şi un comportament eficient sau bazat pe aptitudini. o Comportamentul poate fi modificat prin manipularea acestor reprezentări subiective bazate pe simţuri. • Conştiinţa. NLP se bazează pe ideea că conştiinţa este bifurcată într-o componentă conştientă şi o componentă inconştientă. Aceste reprezentări subiective care au loc în afara conştientizării unui individ cuprind ceea ce este menţionată ca "mintea inconştientă". • Învăţarea. NLP utilizează o metodă imitativă de învăţare numită modelare care se pretinde a fi capabilă să codifice şi reproducă expertiza unui om în orice domeniu de activitate. O parte importantă a procesului de codificare este o descriere a succesiunii reprezentărilor senzoriale/lingvistice ale experienţei subiective a persoanei în timpul executării expertizei. Tehnici sau set de practici (Un "ochi de acces la graficul tac", aşa cum apare, de exemplu, în Broaştele din prinţi a lui Bandler & Grinder (1979). Cele şase direcţii reprezintă "constructul vizual" (Vc), "amintirea vizuală" (Vr), "constructul auditiv" (Ac), "amintirea auditivă" (Ar), şi "dialogul intern" (Ai).) ........................................ Eter luminifer La sfârşitul secolului XIX eterul luminifer ("eter purtător de lumină") a fost invocat ca mediu de propagare a luminii, atunci când s-a descoperit, din ecuaţiile lui Maxwell, că lumina este o undă electromagnetică. Prin analogie cu undele mecanice, fizicienii presupun că undele electromagnetice au nevoie de un mediu de propagare, şi au emis ipoteza eterului. Eterul a fost considerat a fi un fluid transparent, non-dispersiv, incompresibil, continuu, şi fără vâscozitate. Această idee eterului a fost respinsă de la început de marea majoritatea oamenilor de ştiinţă. În afară de problema propagării, eterul a fost destinat rezolvării problemei că ecuaţiile lui Maxwell cer ca undele electromagnetice să se propage cu o viteză fixă, c. Pentru ca acest lucru să poată avea loc doar într-un singur sistem de referinţă conform fizicii newtoniene, eterul a fost considerat drept sistemul absolut şi unic de referinţă pentru ecuaţiile lui Maxwell. Mai târziu, el a fost considerat ca mediul tuturor energiilor electromagnetice, şi s-au făcut încercări de a descrie problema în termeni de vârtejuri în acest fluid. Pământul se deplasează de-a lungul orbitei sale, prin "mediul" de lumină (vânt eteric) Multe experimente au fost efectuate pentru a dovedi existenţa eterului. Acesta părea să fie verificat prin determinarea lui Fresnel că viteza relativă a luminii faţă de eter la trecerea printr-un mediu de refracţie n şi indice de viteză v (în aceeaşi direcţie) este c/n = (1 1/n2)v şi în experimentul Airy pe aberaţie. Cu toate acestea, această teorie impune ca materia care se deplasează prin eter trebuie să modifice viteza eterului şi că, din cauza dispersiei, viteza relativă a mediului şi eterului ar fi diferite pentru diferite lungimi de undă, necesitând astfel un eter diferit pentru fiecare lungime de undă a luminii. ............................... Fuziunea la rece Fuziunea la rece se referă la un proces de fuziune nucleară care are loc la sau aproape de temperatura camerei, în comparaţie cu fuziunea nucleară convenţională, care necesită o plasmă foarte fierbinte (100 de milioane de grade). Există o serie de astfel de procese, care sunt în curs de investigare şi sunt în general considerate a fi de renume ştiinţific, deşi niciunul dintre ele nu au ajuns aproape de pragul de rentabilitate, inclusiv fuziunea catalizată de muoni şi fuziunea cu bule. Cu toate acestea, fuziunea la rece este adesea folosită pentru a desemna un mecanism particular revendicat dar care nu este considerat viabil de majoritatea cercetătorilor. La 23 martie 1989, Stanley Pons şi Martin Fleischmann de la Universitatea din Utah au pretins că ai măsurat o degajare de căldură care ar putea fi explicată numai printr-un procedeu nuclear. Steven Jones de la Universitatea Brigham Young nu a observat căldura, dar a pretins că a constatat emisii de neutroni care ar putea indica, de asemenea, un proces nuclear. Revendicările au fost deosebit de atrăgătoare, având în vedere simplitatea de echipamente, doar o pereche de electrozi conectate la o baterie şi cufundate într-un vas cu apă grea. Implicaţiile benefice pretinse de Utah ar fi fost imense, în cazul în care procedeul ar fi fost corect, iar disponibilitatea echipamentului a făcut ca oamenii de ştiinţă din întreaga lume să încerce să repete experimentele la o oră de la anunţarea lor. Această pretinsă descoperire a făcut înconjurul lumii ţi a intrat în atenţia mass-media entuziasmând pe toţi, fapt ce a adus conceptul de fuziune rece în conştiinţa populară. La câteva luni după clamarea iniţială a descoperirii fuziunii la rece, Consiliul Consultativ de Cercetare a Energiei ( parte a Departamentului de Energie al SUA) a format un grup de lucru special pentru a investiga fuziunea la rece, iar oamenii de ştiinţă au ajuns la concluzia că dovezile pentru fuziunea la rece sunt neconvingătoare. Cel mai adesea experimentele implică un electrod metalic (de obicei paladiu sau titan), care a fost tratat special astfel încât să fie saturat cu deuteriu, şi plasat într-o soluţie de apă grea electrolitică. Experimentatorii au constatat căldura suplimentară provenind din acest sistem care nu a fost uşor de explicat prin reacţia electrolitică în sine. Deşi unele experimente au susţinut că au obţinut produse de fuziune (tritiu, heliu, sau neutroni), cantitatea de produse de fuziune detectate nu se potriveşte cu ceea ce ar fi necesar pentru a explica cantitatea de căldură în exces. Anunţul iniţial al lui Pons şi Fleischmann din martie 1989 a evidenţiat discrepanţa dintre căldură şi produsele de fuziune într-un mod acut. Și anume, nivelul de neutroni rezultat a fost de 109 de ori mai mică decât cel necesar în cazul în care energia termică declarată ar fi fost cauzată de fuziune. Ideea că paladiul sau titanul pot cataliza fuziunea provine din capacitatea specială al acestor metale de a absorbi cantităţi mari de hidrogen (deuteriu), speranţa fiind că atomii de deuteriu ar fi o apropiaţi suficient de mul pentru a induce fuziunea la temperaturi obişnuite. Abilitatea specială a paladiului de a absorbi hidrogen a fost recunoscută în secolul al XIX-lea. La sfârşitul anilor 1900-2000, doi oameni de ştiinţă germani, F. Paneth şi K. Peters, au raportat transformarea hidrogenului în heliu prin cataliză nucleară spontană, atunci când hidrogenul este absorbit de paladiul fin divizat, la temperatura camerei. Aceşti autori mai târziu au recunoscut că heliul măsurat provine din aer. În 1927, omul de ştiinţă suedez J. Tandberg a susţinut că el a fuzionat hidrogenul în heliu într-o celulă electrolitică cu electrozi de paladiu. Pe baza experienţelor sale, el a aplicat pentru un brevet suedez pentru "o metodă de a produce heliu şi energie utilă prin reacţie" . După ce deuteriul a fost descoperit în 1932, Tandberg a continuat experimentele sale cu apa grea. Datorită retractării lui Paneth şi Peters, cererea de brevet a lui Tandberg a fost refuzată în cele din urmă. De fapt, chiar dacă paladiul poate stoca cantităţi mari de deuteriu, atomii de deuteriu sunt încă mult prea departe ca fuziunea să apară în teoriile normale. De fapt, atomii de deuteriu sunt mai aproape împreună în moleculele de gaz D2, care nu fuzionează. Cea mai apropiată distanţă deuteriu – deuteriu între deuteroni la paladiu este de aproximativ 0,17 nanometri. Această distanţă este mare în comparaţie cu distanţa de legătură în moleculele de gaz D2, de 0,074 nanometri. Există încă unele persoane care încearcă să obţină fuziunea la rece, dar şansele, din punct de vedere ştiinţific, sunt extrem de reduse. Fuziunea cu bule Fuziunea la rece este folosită uneori pentru a desemna procesul bine stabilit şi reproductibil al fuziunii catalizate cu muon, în care atomi constând din protoni si muoni (care sunt electroni grei) sunt supuşi fuziunii la temperaturi scăzute. În această metodă de fuziune, muonii permite protonilor să fie suficient de pregătiţi pentru fuziune. Aşa cum se cunoaşte în prezent, cataliza muonilor nu va produce energie netă comparabilă cu puterea necesară pentru a produce muoni (prea puţine reacţii înainte ca muonii să se "lipească" la un nucleu de heliu creat în proces). O altă variantă de top pentru fuziune este printr-o formă extremă de sonoluminescenţă, adesea numită fuziune cu bule. Bulele naturale de gaze din interiorul unui lichid ar putea fi făcute să expandeze aproape de vid, şi apoi să colapseze. Presiunile şi temperaturile extreme necesare pentru fuziune ar putea fi astfel atinse. Fuziunea cu bule este adesea asociată cu fuziunea la rece, datorită utilizării de mici containere de acetonă la temperatura camerei (deşi procesul de fuziune în sine s-ar desfăşura în continuare la temperaturi locale şi presiuni extreme termonucleare). În 2002, fuziunea cu bule a avut parte de o atenţie deosebită, rezultatele publicate fiind controversate. Cercetătorii în domeniul lichidului folosit au ales acetona grea (acetonă în care atomii de hidrogen au fost înlocuiţi cu atomi de deuteriu mai grei). S-a sperat că atomii de deuteriu vor fuziona pentru a forma heliu, eliberând energie. Spre deosebire de rezultatele de fuziune la rece ale lui Pons şi Fleishman, rezultatele în cazul fuziunii cu bule au fost publicate într-un jurnal de recenzii, Science. În luna iulie a aceluiaşi an, cercetătorii de la Universitatea din Illinois au afirmat că au descoperit reacţii chimice în bulele în colaps, parazitând cea mai mare parte a energiei disponibile. În loc de o temperatură de milioane de grade, au calculat că temperatura în bulele colapsate ar fi de cca. 20.000 de grade. Rezultate Un experiment de fuziune la rece include, de obicei: • un metal, cum ar fi paladiu sau nichel, brut, în filme subţiri sau pulbere; • deuteriu, hidrogen, sau ambele, sub formă de apă, gaz sau plasma; şi • o excitaţie sub formă de electricitate, magnetism, temperatură, presiune, fascicul laser, sau unde acustice. Celulele de electroliză pot fi celulă deschise sau închise. În sistemele de celule deschise, produselor de electroliză, care sunt în stare gazoasă, li se permite să părăsească celula. În experimentele cu celule închise, produsele sunt capturate, de exemplu, prin recombinarea catalitică a produselor într-o parte separată a sistemului experimental. Aceste experimente caută să rămână în general într-o stare starea de echilibru, cu electrolitul înlocuit periodic. Există, de asemenea experimente de "căldură după moarte", unde evoluţia căldurii este monitorizată după ce curentul electric este oprit. Cea mai de bază configurare a unei celule de fuziune la rece este formată din doi electrozi scufundaţi într-o soluţie conţinând paladiu şi apă grea. Electrozii sunt apoi conectaţi la o sursă de alimentare pentru a transmite energie electrică de la un electrod la altul prin soluţie. Chiar şi atunci când este raportată căldură anormală, poate dura săptămâni pentru ca aceasta să înceapă să apară acest lucru este cunoscut sub numele de "timpul de încărcare," timpul necesar pentru a satura electrodul de paladiu cu hidrogen. Rezultatele timpurii ale lui Fleischmann şi Pons privind heliul, radiaţiile neutronice şi tritiul nu au fost repetate în mod satisfăcător, iar nivelurile sale au fost prea mici pentru producţia de căldură clamată şi în contradicţie unele cu altele. Radiaţiile neutronice au fost raportate la experimentele de fuziune la rece la niveluri foarte scăzute, folosind diferite tipuri de detectoare, dar nivelurile au fost prea mici, aproape de fundal, şi prea rare pentru a furniza informaţii utile despre posibilele procese nucleare. Producţia de energie şi căldura în exces O observaţie a căldurii în exces se bazează pe un echilibru energetic. Diferite surse de intrare şi ieşire de energie sunt măsurate în mod continuu. În condiţii normale, intrarea de energie poate fi adaptată la ieşirea de energie încadrându-se în eroarea experimentală. În experimente precum cele conduse de Fleischmann şi Pons, o celulă care funcţionează în mod constant, la o temperatură face tranziţia de operare la o temperatură mai ridicată fără nicio creştere a curentului aplicat. În cazul în care temperaturile mai ridicate au fost reale, şi nu un artefact experimental, bilanţul energetic ar arăta o valoare necontabilizată. În experimentele Fleischmann şi Pons, rata de generare a căldurii în exces dedusă a fost în intervalul de 10-20% din totalul de intrare, deşi acest lucru nu a putut fi reprodus în mod fiabil de către majoritatea cercetătorilor. Cercetătorul Nathan Lewis a descoperit că excesul de căldură în lucrările originale ale lui Fleischmann şi Pons nu a fost măsurat, ci estimat din măsurători care nu aveau nicio căldură în exces. Incapabili să producă căldură în exces sau neutroni, precum şi cu experimentele pozitive afectate de erori şi care dau rezultate disparate, cei mai mulţi cercetători au declarat că producţia de energie termică nu a fost un efect real şi au încetat să mai experimenteze. În 1993, după discreditarea iniţială, Fleischmann a raportat experimente de "căldură-după moarte": unde excesul de căldură a fost măsurat după ce curentul electric care alimenta celula electrolitică a fost oprit. Acest tip de raport a devenit, de asemenea, o parte din revendicările ulterioare de fuziune la rece. Heliu, elemente grele, şi neutroni ("Urme triple", într-un detector de radiaţii din plastic CR-39 considerat ca dovadă pentru emisia de neutroni din deuterura de paladiu.) ............................. Planete ipotetice: X / Nibiru Catastrofa Nibiru presupune o coliziune sau apropiere mult prea mare între Pământ şi un obiect mare planetar, despre care anumite persoane cred că va avea loc la începutul secolului XXI. Obiectul care ar urma să producă acest eveniment apocaliptic este denumit generic Planeta X, sau Nibiru. Probabilitatea unei astfel de ciocniri în viitorul apropiat a fost respinsă ca pseudoştiinţă de astronomi şi oamenii de ştiinţă. (Pleiadele, un cluster de stele a cărui influenţă este legată de presupusa apocalipsă din 2012) Ideea a fost exprimată pentru prima dată în 1995 de către Nancy Lieder, fondator al sitului ZetaTalk. Lieder se descrie pe sine însăşi ca un medium cu capacitatea de a primi mesaje de la extratereştrii din sistemul de stele Zeta Reticuli, printr-un implant in creierul său. Ea afirma iniţial că a fost aleasă pentru a avertiza omenirea că obiectul respectiv ar trece prin interiorul sistemului solar în mai 2003 (acea dată a fost ulterior abandonată), făcând ca Pământul să îşi schimbe polii, ceea ce ar distruge cea mai mare parte a omenirii. Predicţia a fost ulterior preluată şi îmbrăţişată de numeroase grupuri apocaliptice pe Internet, majoritatea prezicând evenimentul pentru 2012. Deşi numele de "Nibiru" este derivat din lucrările scriitorului astronaut Zecharia Sitchin şi interpretările sale despre cultura babiloneană şi mitologia sumeriană, Sitchin a negat orice legătură între munca sa şi o viitoare apocalipsă. ............................. Rasele de bază Rasele de bază sunt etape în evoluţia umană în cosmologia ezoterică a teosofului Helena Petrovna Blavatsky, aşa cum sunt descrise în cartea sa Doctrina secretă (1888). Aceste rase au existat în principal pe continente acum pierdute. Modelul Blavatsky a fost dezvoltat de teosofi mai târziu, mai ales de William Scott-Elliot în Povestea Atlantidei (1896) şi Lemuria pierdută (1904). Annie Besant a dezvoltat modelul în Omul: De unde, cum şi unde (1913). Besant şi Scott-Elliot s/au bazat pe informaţiile de la Charles Webster Leadbeater obţinute prin "clarviziune astrală". Elaborarea ulterioară a fost dezvoltată de către Rudolf Steiner în Atlantida şi Lemuria (1904). Rudolf Steiner, şi autorii teozofi ulteriori, au numit perioadele de timp asociate cu aceste rase, Epoci (Steiner a considerat că termenul de "rasă" nu mai era adecvat pentru omenirea modernă). (Harta Lemuriei suprapusă peste continentele moderne William Scott-Elliot, Povestea Atlantidei şi a Lemuriei pierdute.) Conform istoricului James Webb, conceptul ocult de succedere a raselor preistorice, cum a fost adoptat mai târziu de Blavatsky, a fost introdus pentru prima dată de către autorul francez Antoine Fabre d'Olivet în lucrarea sa Istoria filozofică a speciei umane (1824). Prin contrast, istoricul Goffe Jensma susţine că noţiunea de rase de bază a fost articulată pentru prima dată în cartea ezoteristului olandez Oera Linda. De asemenea, înainte de Blavatsky, rasele de bază au fost descrise de către teozoficianul englez Alfred Percy Sinnett în Budismul ezoteric (1883). .................................. Protocronism Protocronismul (din termenul grecesc antic pentru prima dată) este un termen care descrie tendinţa românilor de a atribui un trecut idealizat ţării în ansamblu. Era răspândită mai ales în timpul regimului lui Nicolae Ceauşescu, dar originea sa este mult mai veche, de peste un secol. Termenul se referă la idealizarea rădăcinilor dacice şi chiar mai vechi ale românilor actuali. Acest fenomen este marcat peiorativ de oponenţii conceptului prin termeni precum Dacomania sau, uneori, Tracomania, în timp ce susţinătorii conceptului folosesc termeni precum Dacologia şi Tracologia. Termenul se referă de obicei la tendinţa de a atribui o calitate unică dacilor şi civilizaţiei lor. Protocroniştii încearcă să demonstreze fie că dacii au avut un rol important de jucat în istoria antică, fie că au avut o ascendenţă sau prioritate faţă de alte culturi. Cel mai adesea conceptul implică o focalizare pe Roma antică, care, printr-o inversare completă a mitului fondator al oraşului, este văzută ca fiind creată de migranţii daci. Protocroniştii folosesc în argumentaţiile lor tabletele de la Tărtăria ca dovadă că scrisul îşi are originea la popoarele proto-dacice, şi credinţa că limba dacă a supravieţuit în Evul Mediu. În plus dar nu întotdeauna se face legătura dintre monoteismul presupus al religiei lui Zalmoxis şi creştinism, în ideea că dacii au adoptat cu uşurinţă, şi ulterior au influenţat, dezvoltarea creştinismului. De asemenea, se consideră că creştinismul a fost predicat la daco-romani de Sfântul Andrei, care este considerat ca fondator al zilelor Bisericii Ortodoxe Româneşti moderne. Este poziţia oficială a bisericii, fiind găsită şi în manualele de istorie folosite în seminariile ortodoxe şi în institutele de teologie româneşti. Istoria protocronismului Protocronismul are cel mai probabil originea în opiniile exprimate în anii 1870 de către Bogdan Petriceicu Hasdeu, în principalele puncte ale litigiului dintre el şi Junimea conservatoare. De exemplu, Hasdeu afirma în Etymologicum magnum Romaniae nu numai că dacii au dat Romei mulţi dintre împăraţi (o idee susţinută în ultima vreme şi de către Iosif Constantin Drăgan), dar, de asemenea, că dinastiile conducătoare medievale din Valahia si Moldova au fost descendenţi incipienţi ai unei caste de daci stabiliţi de pe timpul regelui Burebista. Alţi susţinători ai ideii de dinainte de primul război mondial au inclus arheologul amator Cezar Bolliac, precum şi pe Teohari Antonescu şi Nicolae Densuşianu. Acesta din urmă a construit o teorie complicată dat neacceptată de unii, că Dacia a fost centrul preistoric al Europei. În cartea sa Dacia Preistorică el a conceput o paralelă completă a istoriei oficiale române, care includea printre daci diverse personalităţi precum membrii dinastiei Asen, şi pe Horea. După primul război mondial şi de-a lungul existenţei României Mari, această ideologie sa dezvoltat. Garda de Fier a cochetat cu conceptul, făcând paralele considerabile între credinţele lor şi cele atribuite lui Zalmoxis. Mircea Eliade a fost în mod special preocupat de Zalmoxianism, argumentând în favoarea legăturilor structurale cu creştinismul în teoria sa despre istoria dacilor, văzând romanizarea ca un fenomen limitat. El este un punct de referinţă pentru partizanii contemporani ai protocronismului. Școala de arheologie românească condusă de Vasile Pârvan a investigat zeci de situri dacice ignorate anterior, care au contribuit în mod indirect la suportul acestei idei. În 1974 Edgar Papu publică în jurnalul cultural lunar Secolul XX un eseu intitulat "Protocronismul românesc", susţinând prioritatea cronologică română pentru unele realizări europene. Ideea a fost adoptat imediat de către regimul Ceauşescu naţionalist, care a încurajat şi amplificat un discurs cultural şi istoric în acordarea prevalenţei culturii autohtone faţă de orice influenţă străină ulterioară. Ideologii lui Ceauşescu au dezvoltat un model ideologic unic după al 11-lea Congres al Partidului Comunist din România din 1974, atunci când au ataşat protocronismul la marxismul oficial, susţinând că dacii au dezvoltat un stat permanent şi neorganizat. Protocronismul a fost favorizat de mai multe generaţii comuniste în ideea insurgenţei autohtone împotriva unei Rome "imperialiste". Interpretarea lui Ceauşescu avea o motivaţie aparte, făcând o legătură cu opiniile protocroniste anterioare. Regimul a început un parteneriat cu rezidentul italian, fost legionar şi milionar Iosif Constantin Drăgan, care a continuat să sprijine superioritatea Daciei chiar şi după căderea lui Ceauşescu. Criticii consideră continuarea acestui sprijin ca expresie a unui curent economic naţionalist. Deşi nu mai este susţinută de o structură de stat totalitar după Revoluţia din 1989, interpretarea se bucură încă de popularitate în mai multe cercuri româneşti. Principalul reprezentant al actual protocronism a fost Drăgan, până la moartea sa în 2008, dar el a fost secondat de medicul Napoleon Săvescu stabilit la New York. Împreună au lansat revista Noi, Dacii şi au organizat un anual "Congresul Internaţional de Dacologie". În 2007, Ringe şi Tarnow propune următoarea evoluţie româno-centrice a limbilor indoeuropene: Limbile indo-europene cca 3500 BC Limbile indo-europene cca 2500 BC Limbile indo-europene cca 1500 BC Limbile indo-europene cca 500 BC Limbile indo-europene cca 500 AD (Imagini din https://ca.wikipedia.org/wiki/Protoindoeuropeu) Scrierea dacică (Un fragment al unei vaze găsite de Mihail Dimitriu la situl din Poiana, Galaţi (Piroboridava), ilustrând utilizarea literelor latine şi greceşti de un dac olar (sursa:: revista Dacia, 1933)) Alfabetul dacic este o idee folosită în protocronismul românesc pentru existenţa unui presupus alfabet al dacilor înainte de cucerirea Daciei şi absorbţia sa în Imperiul Roman. Existenţa lui a fost propusă pentru prima dată în secolul al 19-lea de către naţionaliştii români. În opinia lui Sorin Olteanu, un expert modern de la Institutul de Arheologie Vasile Pârvan, Bucureşti, "[alfabetul dacic] este o pură invenţie [...] pur şi simplu scrisul dacic nu există", adăugând că mulţi cercetători cred că utilizarea scrisului ar fi făcut obiectul unui tabu religios la daci. ............................... Creaţia inteligentă Creaţia inteligentă este conceptul conform căruia "anumite caracteristici ale universului şi ale fiinţelor vii sunt explicate cel mai bine prin existenţa unei cauze inteligente, nu printr-un proces indirect precum selecţia naturală." Acesta este o formă a creaţionismului şi o adaptare contemporană a argumentaţiei teologice tradiţionale pentru existenţa lui Dumnezeu, dar care evită în mod deliberat să specifice natura sau identitatea creatorului. Susţinătorii săi cei mai de seamă – cei mai mulţi fiind asociaşi cu Institutul Discovery, un institut de cercetări politice conservativ-consideră creatorul ca fiind Dumnezeul creştin. Conceptul de creaţie inteligentă a fost dezvoltat de un grup de creaţionişti americani care şi-au adaptat argumentele ca urmare a controversei creaţie-evoluţie pentru a ocoli legislaţia americană care interzice predarea creaţionismului ca ştiinţă. Susţinătorii săi afirmă că creaţia inteligentă este o teorie ştiinţifică. Astfel, ei încearcă să redefinească în mod fundamental ştiinţa pentru a include explicaţii supranaturale. Consensul aproape unanim în comunitatea ştiinţifică este că creaţia inteligentă nu este ştiinţă, ci pseudoştiinţă. ..................................... Creaţionismul ştiinţific Creaţionismul ştiinţific (sau ştiinţa creaţiei) este o disciplină a creaţionismului care încearcă să ofere suport ştiinţific pentru descrierea apariţiei Universului din Cartea Genezei şi care dezaprobă faptele, teoriile şi paradigmele ştiinţifice general acceptate despre istoria Pământului, cosmologie, şi evoluţia biologică. Cei mai vocali susţinători a creaţionismului ştiinţific sunt creştinii fundamentalişti din Statele Unite care încearcă să dovedească infailibilitatea Bibliei şi să anuleze evidenţele ştiinţifice ale evoluţiei. Principalele idei în creaţionismul ştiinţific sunt credinţa în "crearea din nimic", convingerea că Pământul a fost creat în ultimele zece mii de ani, credinţa că oamenii şi alte forme de viaţă de pe Pământ au fost create ca tipuri "bataminologice" fixe distincte, şi ideea că fosilele găsite în straturile geologice au fost depozitate în timpul potopului care a acoperit complet întregul Pământ. Rezultă de aici că creaţionismul ştiinţific neagă şi evidenţele geologice şi astrofizice ale vârstei şi originii Pământului şi Universului, ireconciliabile cu ideile din Geneză. Susţinătorii creaţionismului ştiinţific denumesc teoria evoluţiei "darwinism", sau "evoluţia darwinistă". Oponenţii acestei teorii susţin că punctele de vedere ale acestei teorii sunt de natură religioasă şi nu ştiinţifică, şi că creaţionismul ştiinţific nu se califică la nivelul unei ştiinţe întrucât îi lipseşte suportul empiric, nu este susţinut de niciun test experimental, şi descrie istoria naturală prin prisma unor cauze supranaturale care nu pot fi testate ştiinţific. .................................. Ufologia Ufologia este studiul rapoartelor, înregistrărilor vizuale, dovezilor fizice, şi a altor fenomene legate de obiecte zburătoare neidentificate (OZN). OZN-urile au fost supuse la diverse investigaţii de-a lungul anilor de către guverne, grupuri independente, şi oameni de ştiinţă. Termenul provine din abrevierea în limba engleză, UFO (Unidentified flying object obiecte zburătoare neidentificate, OZN), care se pronunţă ca un acronim, iar sufixul logie care provine din greaca veche λογία (logiā). .................................. Teoria astronautului extraterestru Conform unor autori de literatură ştiinţifico-fantastică şi teoreticieni, la începuturile omenirii Pământul a fost vizitat de fiinţe extraterestre care, în contact cu oamenii, au ajutat la dezvoltarea culturii, tehnologiei şi religiei. Există în acest sens şi concepţia conform căreia zeităţile din cultura tuturor civilizaţiilor au fost inspirate din aceşti astronauţi. Susţinătorii teoriei astronautului extraterestru spun că oamenii ar fi descendenţii sau creaţia unor fiinţe care au aterizat pe pământ cu mii de ani în urmă. O altă teorie afirmă că viaţa pe Pământ a dispărut la un moment dat şi a reapărut a doua oară luând-o de la început, iar astronauţii respectivi ar fi descendenţii primei civilizaţii dispărute. ............................. Frenologia Frenologia (din limba greacă: φρήν, phrēn, "minte" şi λόγος, logos, "cunoaştere") este o pseudoştiinţă axată în principal pe măsurători ale craniului uman, bazată pe conceptul că creierul este organul minţii, şi că anumite zone ale creierului au localizate funcţii sau module specifice. Dezvoltată de medicul german Franz Joseph Gall în 1796, disciplina a fost foarte populară în secolul al 19-lea, în special din 1810 până în 1840. Principalul centru britanic pentru frenologie a fost de Edinburgh, unde a fost înfiinţată Societatea de Frenologie din Edinburgh în 1820. Deşi acum privită ca un amalgam învechit de neuroanatomie primitivă şi filosofie morală, gândirea frenologică a fost influentă în psihiatria sec. al 19-lea şi neuroştiinţa modernă. Ipoteza lui Gall conform căreia caracterele, gândurile, şi emoţiile sunt situate în părţi localizate ale creierului, este considerată un avans istoric important spre neuropsihologie. Frenologii au considerat că mintea umană are un set de diferite facultăţi mintale, cu fiecare facultate special reprezentată într-o altă zonă a creierului. De exemplu, facultatea de "filoprogenitate", din limba greacă pentru "dragostea puilor", este situată central, în partea din spate a capului. .............................. Paranormal Paranormal este un termen general (inventat la începutul secolului XX) pentru a desemna experienţele care transced "spaţiul experienţelor normale sau a explicaţiilor ştiinţifice" sau care indică fenomene considerate ca neputând fi explicate sau măsurate de ştiinţa actuală. Fenomenele paranormale diferă de anumite entităţi ipotetice, precum materia neagră sau energia neagră, fenomenele paranormale fiind inconsistente cu lumea aşa cum este ea înţeleasă prin observaţii empirice cuplate cu metodologii ştiinţifice. În cultura populară şi folclor se găsesc mii de poveşti despre fenomene paranormale. Comunitatea ştiinţifică, aşa cum afirmă Fundaţia Naţională pentru Ştiinţă a Statelor Unite, consideră că evidenţele ştiinţifice nu confirmă o mare varietate de credinţe caracterizate drept paranormale. Activităţi paranormale Terence Hines, în cartea sa Pseudoştiinţă şi Paranormal (2003) scrie cu privire la clasificarea de subiecte paranormale: Paranormalul poate fi considerat cel mai bine ca un subset al pseudoştiinţei. Ceea ce face ca paranormalul să fie diferit de alte pseudoştiinţe este o dependenţă de explicaţii pentru presupusele fenomene, care sunt mult în afara limitelor stabilite ale ştiinţei. Astfel, fenomenele paranormale includ percepţia extrasenzorială (ESP), telekinezia, fantomele, poltergeist, viaţa după moarte, reîncarnarea, vindecarea prin credinţă, aure umane, şi aşa mai departe. Explicaţiile pentru aceste fenomene conexe sunt formulate în termeni vagi de "forţe psihice", "câmpuri energetice umane", şi aşa mai departe. Acest lucru este în contrast cu multe explicaţii pseudoştiinţifice pentru alte fenomene nonparanormale, care, deşi nu ţin de ştiinţă, sunt încă redactate în termeni ştiinţifici acceptabili. Credinţele paranormale cele mai notabile includ pe cele care se referă la fantome, viaţa extraterestră, obiecte zburătoare neidentificate, şi criptide. ......................... Aura În parapsihologie şi practica spirituală, aura este un câmp subtil, o radiaţie luminoasă care înconjoară o persoană sau un obiect, cum ar fi haloul sau aureola în arta religioasa. Reprezentarea unei astfel de aure denotă de multe ori o persoană deosebit de puternică sau cu mare sfinţenie. Se spune că toate obiectele şi toate lucrurile vii manifestă o astfel de aură. Adesea este considerată a fi perceptibilă, fie spontan fie prin practică: o astfel de percepţie are o legătură permanentă cu al treilea ochi al spiritualităţii indiene. Diverşi scriitori asociază diferite trăsături de personalitate cu culorile diferitelor straturi ale aurei. Aceasta a fost, de asemenea, descrisă ca o hartă a gândurilor şi sentimentelor care înconjoară o persoană. (Aura umană într-o femeie sănătoasă, după o schemă de Walter John Kilner (18471920). Imaginea prezintă "aurele interioare şi exterioare" ale lui Kilner. Culorile au fost adăugate pentru motive ilustrative şi nu au nici o altă semnificaţie.) ............................. Experienţe aproape de moarte O experienţă aproape de moarte (EAM) se referă la experienţe personale legate de moartea iminentă, care cuprind mai multe senzaţii posibile, inclusiv detaşarea de corp, sentimente de levitaţie, seninătate totală, securitate, căldură, experienţa dizolvării absolute, şi prezenţa unei lumini . Aceste fenomene sunt de obicei raportate după ce o persoană a fost considerată clinic moartă sau a fost foarte aproape de moarte. Cu evoluţiile recente în tehnici de resuscitare cardiace, numărul de rapoarte EAM a crescut. Au fost descrise experienţe în reviste medicale ca având caracteristici de halucinaţii, în timp ce parapsihologii şi o serie de oameni de ştiinţă au subliniat că aceste experienţe sunt o dovadă a vieţii de apoi şi a dualismului minte-corp. Credincioşii religioşi tind să fie divizaţi şi nesiguri cu privire la interpretarea EAM, dat fiind faptul că în timp ce verifică unele aspecte ale credinţelor, ele, de asemenea, falsifică în mod explicit alte aspecte. În conformitate cu articolul PLOS ONE din 2013 al lui Thonnard et al., "experienţele aproape de moarte nu pot fi considerate ca amintiri ale unor evenimente imaginare. Dimpotrivă, originile lor fiziologice le-ar putea face să fie într-adevăr percepute deşi netrăite în realitate." (Înălţarea binecuvântatului, de Hieronymus Bosch este asociată de cercetători cu aspecte ale experienţelor aproape de moarte.) ....................... Viaţa de Apoi (Viaţa de după moarte) În filozofie, religie, mitologie şi ficţiune, viaţa de după moarte (menţionată şi ca viaţa de Apoi) este conceptul unui domeniu, sau domeniul în sine (fizic sau transcendental) în care o parte esenţială a identităţii sau conştiinţei unui individ continuă să existe şi după moartea corpului. În conformitate cu diferite idei despre viaţa de apoi, aspectul esenţial al individului care trăieşte după moarte ar putea fi un element parţial, sau tot sufletul, unui individ, care îl poartă şi îi conferă identitate personală. Credinţa întro viaţă de Apoi, care poate fi naturalistă sau supranaturală, este în contrast cu credinţa în uitare după moarte. În unele opinii populare, această existenţă continuată are loc adesea într-un tărâm spiritual, iar în alte puncte de vedere populare individul poate fi renăscut în această lume şi începe ciclul de viaţă nou, fără nicio amintire a ceea ce a făcut în trecut. În acest din urmă punct de vedere, astfel de renaşteri şi decese pot avea loc iar şi iar, continuu, până când individul câştigă dreptul să intre pe un tărâm spiritual, sau în Cealaltă Lume. Opiniile referitoare la viaţa de Apoi derivă din religie, ezoterism şi metafizică. Unele sisteme de credinţă, cum ar fi cele în tradiţia avraamică, susţin că morţii merg pe un anumit plan al existenţei după moarte, aşa cum este determinat de către un zeu, zei, sau alte judecăţi divine, pe baza acţiunilor sau convingerilor lor din timpul vieţii. În contrast cu aceste idei, în sistemele de reîncarnare, cum ar fi cele din tradiţia dharmică, natura existenţei este în continuare determinată direct prin acţiunile individului în viaţa care s-a încheiat, mai degrabă decât prin decizia unei alte fiinţe. ......................... Strigoi Strigoii sunt fiinţe din mitologie, legende sau ficţiuni, care sunt decedate dar încă se comportă ca şi cum ar fi în viaţă. Un exemplu obişnuit este un cadavru reanimat de forţele supranaturale prin învierea persoanei decedate sau popularea corpului ei de o altă fiinţă (demon, de ex.). Strigoii pot fi imateriali, ca de ex. fantome, sau materiali (stafii, vampiri, zombi, etc.) Strigoii sunt prezenţi în cele mai multe religii, şi apar în multe opere de fantezie şi ficţiune de groază. Bram Stoker a folosit titlul The Un-Dead (Ne-mortul) pentru romanul Dracula (1897), şi utilizarea termenului în romanul său este în mare parte responsabil pentru sensul modern al cuvântului. Cuvântul apare în limba engleză înainte de Stoker, dar cu sensul mai literal de "viu" sau "nu e mort", conform lui Oxford English Dictionary. Utilizarea lui Stoker a termenului se referă doar la vampiri, iar extinderea la alte tipuri de fiinţe supranaturale a apărut mai târziu. Cel mai frecvent, aceasta este folosit acum pentru a se referi la fiinţe supranaturale care la un moment dat au fost în viaţă, şi continuă să afişeze unele aspecte ale vieţii după moarte, dar utilizarea este extrem de variabilă. ........................... Ezoterism Conform dicţionarului, ezoterismul se referă la domeniul opiniilor şi credinţelor ezoterice, derivând din cuvântul grec ἐσωτερικός (esôterikos), cu sens mistic. Antonimul său este cuvântul "exoteric". În literatura şcolară, termenul se referă la o serie de curente religioase istorice, precum gnosticism, hermetism, magia, astrologia, cabala, alchimia, rosicucianism, budismul Vajrayana, teozofia creştină a lui Jacob Böhme, iluminism, mesmerism, suedoborgianism, spiritualism. şi curentele teozofice asociate cu Helena Blavatsky. Există puncte de vedere controversate privind caracterisiticle comune tuturor acestor curente, nu toate implicând spiritualitatea, misterul sau secretul ca o trăsătură de bază. Dicţionarul consideră o informaţie ca fiind ezoterică dacă ea este înţeleasă doar de un grup restrâns sau de persoane anume iniţiate, sau dacă este o informaţie de interes dar restrâns sau neobişnuit. Subiectele informaţiilor ezoterice sunt denumite esoterica. Ezoterismul este definit ca păstrătorul doctrinelor secrete, practica limitării cunoaşterii la un grup restrâns, sau un interes pentru un anumit subiect special, rar, inedit, sau de o calitate neobişnuită. ................................ Astrologia Astrologia este formată dintr-un conglomerat de sisteme, tradiţii şi credinţe conform cărora mişcarea şi poziţiile corpurilor cereşti pot oferi informaţii despre personalitatea oamenilor şi viitorul acestora, având capacitatea de a prevesti toate fenomenele şi evoluţiile viitoare care influenţează omenirea în ansamblul ei şi oamenii ca indivizi. Multe culturi au identificat cerul şi Cosmosul cu spaţiul rezervat zeităţilor. Astrologia se încadrează în categoria disciplinelor metafizice şi a pseudoştiinţei, similar cu alte discipline fondate pe teoria reţelelor energetice, precum feng shui, acupunctura, yoga, etc. Astrologia este una din cele mai veche discipline, apărând la începutul mileniului 3 î.e.n., jucând un rol foarte important în dezvoltarea ulterioară a ştiinţei, în special a astronomiei. (Imagine https://en.wikipedia.org/wiki/File:Universum.jpg) Astrologie include mai multe sisteme de divinaţie, bazate pe premisa că există o relaţie între fenomene şi evenimente astronomice cu lumea umană. Multe culturi au acordat o importanţă specială evenimentelor astronomice, iar indienii, chinezii, şi mayaşii au dezvoltat sisteme elaborate pentru prezicerea evenimentelor terestre prin observaţii astronomice. În Occident, astrologia este formată cel mai adesea dintr-un sistem de horoscoape afirmând că explică aspecte ale personalităţii unei persoane şi prezic evenimente viitoare din viaţa lor, bazate pe poziţiile soarelui, lunii, şi a altor obiecte cereşti în momentul naşterii lor. Majoritatea astrologilor profesionişti se bazează pe astfel de sisteme. ............................. Vrăjitoria Vrăjitoria, în context antropologic, religios şi mitologic, este activitatea în care se pretinde că se foloseşte supranaturalul sau puterile magice. S-a considerat mult timp că vrăjitoria foloseşte aceste puteri pentru a face rău membrilor unor comunităţi sau proprietăţilor acestora. începând cu mijlocul sec. XX, termenul de vrăjitorie s-a folosit pentru a distinge între vrăjitoria rea şi cea bună, cea de a doua implicând tămăduirea. Conceptul de vrăjitorie în sens rău este considerat de obicei ca o ideologie culturală, o modalitate de explicare a ghinioanelor umane blamând pentru aceasta entităţi supranaturale sau o persoană cunoscută din comunitate.Vrăjitorul este persoana care practică vrăjitoria. Vrăjitoare, de Hans Baldung Grien (Woodcut, 1508) .............................. Cuprins Pseudoştiinţa Ştiinţa şi pseudoştiinţa - Metodologie ştiinţifică - Falsificabilitatea - Normele Merton - Refuzul de a recunoaşte problemele - Critica termenului Identificarea pseudoştiinţei Ştiinţa patologică - Exemplele lui Langmuir - - Raze N - - Exemple ulterioare - Exemple mai noi - - Poliapa - - Fuziunea la rece - - Memoria apei Antropomorfism - În preistorie - În religie şi mitologie - - Critici - În ştiinţă - - Antonim Criptozoologia - Referinţe - Critici Pseudomatematica - Unele taxonomii ale pseudomatematicii - - Încercările de rezolvare a problemelor clasice imposibil de rezolvat - Practicanţii - Un exemplu ilustrativ Radiestezia - Originea radiesteziei - Dispozitivele de detecţie - - Anse - Evaluarea ştiinţifică a radiesteziei - - Studiul Kassel - - Studiu Betz - - Explicaţii sugerate Scientologia - Credinţe - - Puntea Libertăţii Totale - - Morala şi etica - - Triunghiurile ARC şi KRC - - Viaţa de apoi - - Dumnezeu - - Ştiinţa - Învăţături şi practici - - Terminologie - - Interpretare şi context - - Învăţarea treptată - - Audit - - Organismul - - Naşterea silenţioasă - - Sărbători Sincronicitatea - Principiul - Exemplu - Relaţia cu cauzalitatea - Critici Programarea neuro-lingvistică - Tehnici sau set de practici - Aplicaţii - - Psihoterapie - - Alte utilizări - NLP ca o cvasi-religie Manipularea şi automanipularea prin cuvinte - Aflaţi când şi unde se folosesc cuvintele - Testaţi pentru a vedea cum reacţionaţi la cuvinte - Controlul sau manipularea prin cuvinte - Uitaţi-vă la nivelul cuvintelor - Vedeţi cum vă pot ajuta cuvintele, făcându-se nu doar utile, ci şi frumoase - Exploraţi lumea mentală a cuvintelor - - Încercaţi să exploraţi lumea fără cuvinte - Priviţi din nou totul, pentru prima dată fără cuvinte Pseudofizica Anti-gravitaţia - Efecte convenţionale care imită efectele anti-gravitaţiei - Soluţii ipotetice - - Scuturi gravitaţionale - - Cercetări în relativitatea generală în anii 1950 - - A cincea forţă - - - "Unităţi distorsionate" în relativitatea generală - - Breakthrough Propulsion Physics Program - Încercări experimentale şi comerciale - - Dispozitive giroscopice - - Gravitatorul lui Thomas Townsend Brown - - Cuplarea gravitoelectrică - - Premiul Göde Energia orgonică - Dezvoltarea de către Reich a teoriilor sale orgonice - Cărţile lui Reich - Evaluarea teoriei Eter luminifer - Dezavantaje şi critici Fuziunea la rece - Fuziunea cu bule - Rezultate - - Producţia de energie şi căldura în exces - - Heliu, elemente grele, şi neutroni - Mecanisme propuse Planete ipotetice: X / Nibiru - Teorii ale conspiraţiei - Reacţii publice - Influenţa culturală Poliapa (Apa polimerizată) Maşini alimentate cu apă - Ce nu sunt maşini alimentate cu apă - Extragerea energiei din apă - Hidrogenul ca supliment - Pilula de benzină şi aditivi Pseudoarheologia Caracteristici - Lipsa metodei ştiinţifice - Opoziţia la regulile arheologice - Motivaţii naţionaliste - Motivaţii religioase Rasele de bază - Rase de bază, epoci şi subrase - - Prima rasă de bază (eterică) - - A doua rasă de bază (hiperboreană) - - A treia rasă de bază (lemuriană) - - A patra rasă de bază (atlantidă) - - A cincea rasă de bază (ariană) - - A şasea rasă de bază - - A şaptea rasă de bază - Migrarea spre Mercur - Credinţa teosofică în fraternitatea umanităţii Protocronism - Istoria protocronismului - Scrierea dacică Pământul gol (Intratereştrii) - Ipoteza Pământului gol concav Fenomenul 2012 - Tortuguero - Chilam Balam Creaţia inteligentă - Concepte - - Complexitatea ireductibilă - - Complexitatea specifică - - Universul bine pus la punct - - Creatorul inteligent - Mişcarea creaţia inteligentă - - Religia şi susţinătorii importanţi Creaţionismul ştiinţific - Abordări ale ştiinţei creaţiei - - Religia - - Afilieri religioase moderne - - Abordări ştiinţifice - Critici - - Ipoteze metafizice - - Critici religioase - - Critici ştiinţifice - - Critici istorice, filozofice, şi sociologice - Domenii de studiu - - Biologia creaţionistă - - Ştiinţele Pământului şi Geofizica - - Astronomia şi cosmologia Ufologia - Statutul ca disciplină ştiinţifică - - Pseudoştiinţă - - Aspecte metodologice Teoria astronautului extraterestru - Argumente şi susţinători - Erich von Däniken - Ipoteza creaţiei - - Argumentul genetic - - Cercetarea genetică şi evoluţia creierului Medicina alternativă Tipuri de medicină alternativă - Sisteme bazate pe convingeri neştiinţifice sau practici tradiţionale - Energii supranaturale şi interpretări eronate ale energiilor fizice Ayurveda Homeopatia - Remedii şi tratamente - - Pregătirea - - Diluţii - - Patogeneza - Reglementări şi prevalenţe - Opoziţia publică Medicina energetică - Clasificarea metodelor - Convingeri - Cercetări ştiinţifice - - Vindecarea la distanţă - - Vindecarea prin contact - - Baza de date - Explicaţii alternative pentru rapoarte pozitive Reiki - Practica - - Vindecarea - - Tratamentul întregului organism - - Tratament localizat - - Respiraţia - - Trei piloni de bază Terapia de conversie Metoda Bates pentru îmbunătăţirea vederii - Concepte - - Acomodarea - - Cauze ale problemelor de vedere Detoxifierea - Detoxifierea în medicina alternativă - - Istoric - - Tampoane de curăţare şi detoxifiere - Tipuri de detoxifiere - - Dezintoxicarea de alcool - - Dezintoxicarea de droguri - - Detoxifiere metabolică - - Medicina alternativă - Modalităţi de detoxifiere - - Diete de detoxifiere - - Curăţirea colonului - - Metale grele - - Dispozitive de detoxifiere - Terapia de chelare - - Detoxifierea proteică - Detoxifierea anusului şi intestinelor cu cafea - - Efecte şi riscuri - Plasturi (tampoane) de detoxifiere aplicate pe picioare - - Ce sunt plasturii de detoxifiere (tampoanele de detoxifiere) pentru picior? - - De ce se aplică plasturii pe picioare? Fizionomia - Origini moderne - Perioada de popularitate - Ştiinţa modernă - Utilizarea modernă Frenologia Paranormal Activităţi paranormale - Fantome şi alte entităţi spirituale - Viaţa extraterestră şi OZN-urile - Criptide Cercetări în paranormal - Abordări anecdotice - Abordarea observaţiilor participanţilor - Anomalistica - Neuroştiinţa - Critici Vitalism - Filozofia - Ştiinţa - - Relaţia cu emergentismul - Mesmerism - Medicina complementară şi alternativă Aura - Tradiţii spirituale - Teste - Explicaţii Profeţii - Definiţii - Civilizaţii antice - Credinţa Bahá'í - Budism - China Religiile abrahamice - Iudaism - - She'ol Experienţe aproape de moarte - Caracteristici Viaţa de Apoi (Viaţa de după moarte) - Filozofia vieţii de Apoi - - Filozofia modernă - - Filozofia procesului - Ştiinţa despre viaţa de Apoi Modele metafizice ale Vieţii de Apoi - Reîncarnarea - Raiul şi iadul - Limbo - Purgatoriul Nemurirea - Abordări ştiinţifice - Abordări religioase - Nemurirea biologică - - Specii biologice nemuritoare - - Evoluţia îmbătrânirii - Speranţe privind nemurirea biologică umană - - Substanţe care prelungesc durata de viaţă - - Nemurirea tehnologică - - Crionica - - Încărcarea minţii la calculator - - Cibernetica - - Nemurirea evoluţionară Strigoi Fantome - Tipologia - - Context antropologic - Fantomele şi viaţa de apoi - Teama de fantome - Atribute comune - Locaţii Locaţii paranormale România - Judeţul Bacău - - Conacul Zarifopol, în Filipeşti - Bucureşti - - Mănăstirea Chiajna - - Hotel Cişmigiu - - - "Casa Diavolului", pe strada General Praporgescu - - Orfelinatul pe strada Franceză - - Casa Vernescu pe Calea Victoriei - - Iazul Vrăjitoarelor - Judeţul Călăraşi - - Pădurea Călugăreasa - Judeţul Cluj - - Castelul Bánffy - - Pădurea Hoia - Judeţul Dâmboviţa - - Trinitatea Miresei pe DN7 - Judeţul Dolj - - Pădurea Radovan - Judeţul Iaşi - - Casa Gavril Buzatu pe Manta Roşie - - Dealul Lunganilor - Judeţul Maramureş - - Drumul European E58 lângă Cicărlău Parapsihologia Terminologie Cercetări - Domenii - Metodologie - Cercetări experimentale Percepţiile extrasenzoriale - Investigarea parapsihologică - Percepţiile extrasenzoriale şi hipnoza Psihochinezia (telechinezia) - Credinţa - - Subdomenii ale telechineziei - - Aptitudini notabile ale capabilităţilor psihocinetice Ezoterism Etimologie Cosmologia ezoterică - Gnosticism - Cabala - Neoplatonism - Teosofia şi antroposofia - Max Theon şi "filosofia cosmică" Ocultism - Ştiinţă şi ocultism - - Calităţi oculte Magia - Caracteristici comune în practica magiei - - Ritualuri - - Simboluri magice - - Limbajul magiei - - Magicieni - - Vrăjitoria - Teorii - - Origini antropologice şi psihologice Clarviziunea - Aspecte ale clarviziunii - Vizualizarea de la distanţă Geomanţia Tarot - Arcana mare şi arcana mică - Utilizare - - Cărţi inversate - - Desfăşurări Masoneria - Istoria masoneriei - Loja masonică - Structura masoneriilor - - Recunoaşterea masonică reciprocă Taoism - Categorisire - Ceaiul şi taoismul - Credinţe taoiste - Principii - - Tao - - De (Te) - - Wu wei - - Pu - Spiritualitatea - Escatologia Astrologia Principii şi practici - Astrologia occidentală - Astrologia hindusă - Astrologia chineză şi din Asia de Est Astrologia şi ştiinţa - Delimitarea Astrohărţi Principiile de bază ale astrologiei - Modele astrologice - Astrologia predictivă Tradiţii în astrologie - Tradiţii istorice - Tradiţii ezoterice Horoscop - Etimologie - Concepte în astrologia occidentală - - Unghiuri - - Zodiacul - - Case - Construcţia unui horoscop în astrologia occidentală - - Case - - Plasamente ale planetelor - - Aspecte - - Ascendentul - Horoscopul chinez Bioritm - Teoria - Calculul - Plauzibilitate Vrăjitoria Definiţii Practici invocate de vrăjitoare - Descântece - Invocarea morţii Vrăjitoarele bune Demonologia Referinţe Despre autor Nicolae Sfetcu - De același autor - Contact Editura MultiMedia Publishing Cartea Întrebarea de bază este, ce este o pseudoştiinţă? Una din cele mai disputate delimitări ale ştiinţei. Mulţi savanţi de renume mondial, unanim recunoscuţi (ca de ex. Charles Darwin) au cochetat de-a lungul timpului cu diverse aspecte ale pseudoştiinţei considerându-le, cu bună credinţă, drept ştiinţă. Şi multe domenii ale pseudoştiinţei actuale au fost, la vremea lor, considerate drept domenii onorabile ale ştiinţei. Chiar şi în prezent, practicanţii pseudoştiinţelor nu recunosc valabilitatea etichetei puse domeniului lor de activitate. Oamenii de ştiinţă au tendinţa să claseze pe loc un domeniu de activitate, în funcţie de cunoştinţele şi cultura lor, drept ştiinţă sau pseudoştiinţă. Dar graniţa dintre ştiinţă şi pseudoştiinţă este în multe cazuri foarte vagă. Într-un fel, această problemă seamănă cu problema filozofică a stabilirii a ce e bine şi ce e rău. Filosofii ştiinţei, cum ar fi Paul Feyerabend, au susţinut că nu este nici posibil, nici de dorit, o distincţie între ştiinţă şi non-ştiinţă. Printre problemele care pot face distincţia dificilă este viteza variabilă de evoluţie între teoriile şi metodologiile ştiinţei ca răspuns la noile date. În plus, standardele specifice aplicabile unui domeniu al ştiinţei ar putea să nu fie aplicabile în alte domenii. După cum se spune în diferite cursuri despre introducerea în ştiinţe, pseudoştiinţa este oricare subiect care pare a fi ştiinţific la prima vedere, sau ai cărui susţinători susţin că este ştiinţific, dar care contravine condiţiilor de testare sau deviază mult de la alte aspecte fundamentale ale metodelor ştiinţifice. Pseudoştiinţa este caracterizată de folosirea unor afirmaţii vagi, exagerate sau care nu se pot testa, supralicitarea confirmării în detrimentul argumentării, lipsa transparenţei pentru teste realizate de alţi experţi, şi o stagnare în dezvoltarea teoriei. Ediția MultiMedia Publishing https://www.setthings.com/ro/e-books/pseudostiintadincolo-de-noi/ Digital: EPUB (ISBN 978-606-033-047-9), Kindle (ISBN 978-606-033-049-3), PDF (ISBN 978-606-033-048-6) Data publicării: 1 februarie 2015 Amazon (Print, Kindle) https://www.amazon.com/dp/1507820186/ https://www.amazon.com/dp/1507824394/ (Cu ilustraţii) Smashwords (EPUB): https://www.smashwords.com/books/view/515897 Google (EPUB, PDF): https://books.google.ro/books?id=OVvoCQAAQBAJ eMag (PDF, EPUB, Kindle): https://www.emag.ro/pseudostiinta-dincolo-de-noi-nicolaesfetcu-pdf-pbro036p/pd/DSPYH4BBM/ Facebook: https://www.facebook.com/Stiinta.Pseudostiinta/ Despre autor Nicolae Sfetcu Asociat şi manager MultiMedia SRL și Editura MultiMedia Publishing. Partener cu MultiMedia în mai multe proiecte de cercetare-dezvoltare la nivel naţional şi european Coordonator de proiect European Teleworking Development Romania (ETD) Membru al Clubului Rotary București Atheneum Cofondator şi fost preşedinte al Filialei Mehedinţi al Asociaţiei Române pentru Industrie Electronica şi Software Oltenia Iniţiator, cofondator şi preşedinte al Asociaţiei Române pentru Telelucru şi Teleactivităţi Membru al Internet Society Cofondator şi fost preşedinte al Filialei Mehedinţi a Asociaţiei Generale a Inginerilor din România Inginer fizician Licenţiat în științe, Fizică, specialitatea Fizică nucleară. Master în Filosofie. De același autor Alte cărți scrise sau traduse de același autor: • A treia lege a lui Darwin O parodie reală a societăţii actuale (RO) • Ghid Marketing pe Internet (RO) • Bridge Bidding Standard American Yellow Card (EN) • Telelucru (Telework) (RO) • Harta politică Dicţionar explicativ (RO) • Beginner's Guide for Cybercrime Investigators (EN) • How to... Marketing for Small Business (EN) • London: Business, Travel, Culture (EN) • Fizica simplificată (RO) • Ghid jocuri de noroc Casino, Poker, Pariuri (RO) • Ghid Rotary International Cluburi Rotary (RO) • Proiectarea, dezvoltarea şi întreţinerea siturilor web (RO) • Facebook pentru afaceri şi utilizatori (RO) • Întreţinerea şi repararea calculatoarelor (RO) • Corupţie Globalizare Neocolonialism (RO) • Traducere şi traducători (RO) • Small Business Management for Online Business Web Development, Internet Marketing, Social Networks (EN) • Sănătate, frumuseţe, metode de slăbire (RO) • Ghidul autorului de cărţi electronice (RO) • Editing and Publishing e-Books (EN) • Pseudoştiinţă? Dincolo de noi... (RO) • European Union Flags Children's Coloring Book (EN) • Totul despre cafea Cultivare, preparare, reţete, aspecte culturale (RO) • Easter Celebration (EN) • Steagurile Uniunii Europene Carte de colorat pentru copii (RO) • Paşti (Paşte) Cea mai importantă sărbătoare creştină (RO) • Moartea Aspecte psihologice, ştiinţifice, religioase, culturale şi filozofice (RO) • Promovarea afacerilor prin campanii de marketing online (RO) • How to Translate English Translation Guide in European Union (EN) • ABC Petits Contes (Short Stories) (FR-EN), par Jules Lemaître • Short WordPress Guide for Beginners (EN) • ABC Short Stories Children Book (EN), by Jules Lemaître • Procesul (RO), de Franz Kafka • Fables et légendes du Japon (Fables and Legends from Japan) (FR-EN), par Claudius Ferrand • Ghid WordPress pentru începători (RO) • Fables and Legends from Japan (EN), by Claudius Ferrand • Ghid Facebook pentru utilizatori (RO) • Arsène Lupin, gentleman-cambrioleur (Arsene Lupin, The Gentleman Burglar) (FR-EN), par Maurice Leblanc • How to SELL (eCommerce) Marketing and Internet Marketing Strategies (EN) • Arsène Lupin, The Gentleman Burglar (EN), by Maurice Leblanc • Bucharest Tourist Guide (Ghid turistic București) (EN-RO) • Ghid turistic București (RO) • Ghid WordPress pentru dezvoltatori (RO) • French Riviera Tourist Guide (Guide touristique Côte d'Azur) (EN-FR) • Guide touristique Côte d'Azur (FR) • Ghid pagini Facebook Campanii de promovare pe Facebook (RO) • Management, analize, planuri și strategii de afaceri (RO) • Guide marketing Internet pour les débutants (FR) • Gambling games Casino games (EN) • Death Cultural, philosophical and religious aspects (EN) • Indian Fairy Tales (Contes de fées indiens) (EN-FR), by Joseph Jacobs • Contes de fées indiens (FR), par Joseph Jacobs • Istoria timpurie a cafelei (RO) • Londres: Affaires, Voyager, Culture (London: Business, Travel, Culture) (FREN) • Cunoaștere și Informații (RO) • Poker Games Guide Texas Hold 'em Poker (EN) • Gaming Guide Gambling in Europe (EN) • Crăciunul Obiceiuri și tradiții (RO) • Christmas Holidays (EN) • Introducere în Astrologie (RO) • Psihologia mulțimilor (RO), de Gustave Le Bon • Anthologie des meilleurs petits contes français (Anthology of the Best French Short Stories) (FR-EN) • Anthology of the Best French Short Stories (EN) • Povestea a trei generații de fermieri (RO) • Web 2.0 / Social Media / Social Networks (EN) • The Book of Nature Myths (Le livre des mythes de la nature) (EN-FR), by Florence Holbrook • Le livre des mythes de la nature (FR), par Florence Holbrook • Misterul Stelelor Aurii O aventură în Uniunea Europeană (RO) • Anthologie des meilleures petits contes françaises pour enfants (Anthology of the Best French Short Stories for Children) (FR-EN) • Anthology of the Best French Short Stories for Children (EN) • O nouă viață (RO) • A New Life (EN) • The Mystery of the Golden Stars An adventure in the European Union (Misterul stelelor aurii O aventură în Uniunea Europeană) (EN-RO) • ABC Petits Contes (Scurte povestiri) (FR-RO), par Jules Lemaître • The Mystery of the Golden Stars (Le mystère des étoiles d'or) An adventure in the European Union (Une aventure dans l'Union européenne) (EN-FR) • ABC Scurte povestiri Carte pentru copii (RO), de Jules Lemaitre • Le mystère des étoiles d'or Une aventure dans l'Union européenne (FR) • Poezii din Titan Parc (RO) • Une nouvelle vie (FR) • Povestiri albastre (RO) • Candide The best of all possible worlds (EN), by Voltaire • Șah Ghid pentru începători (RO) • Le papier peint jaune (FR), par Charlotte Perkins Gilman • Blue Stories (EN) • Bridge Sisteme și convenții de licitație (RO) • Retold Fairy Tales (Poveşti repovestite) (EN-RO), by Hans Christian Andersen • Poveşti repovestite (RO), de Hans Christian Andersen • Legea gravitației universale a lui Newton (RO) • Eugenia Trecut, Prezent, Viitor (RO) • Teoria specială a relativității (RO) • Călătorii în timp (RO) • Teoria generală a relativității (RO) • Contes bleus (FR) • Sunetul fizicii Acustica fenomenologică (RO) • Teoria relativității Relativitatea specială și relativitatea generală (RO), de Albert Einstein • Fizica atomică și nucleară fenomenologică (RO) • Louvre Museum Paintings (EN) • Materia: Solide, Lichide, Gaze, Plasma Fenomenologie (RO) • Căldura Termodinamica fenomenologică (RO) • Lumina Optica fenomenologică (RO) • Poems from Titan Park (EN) • Mecanica fenomenologică (RO) • Solaris (Andrei Tarkovsky): Umanitatea dezumanizată (RO) • De la Big Bang la singularități și găuri negre (RO) • Schimbări climatice Încălzirea globală (RO) • Electricitate și magnetism Electromagnetism fenomenologic (RO) • Știința Filosofia științei (RO) • La Platanie Une aventure dans le monde à deux dimensions (FR) • Climate Change Global Warming (EN) • Poèmes du Parc Titan (FR) • Mecanica cuantică fenomenologică (RO) • Isaac Newton despre acțiunea la distanță în gravitație Cu sau fără Dumnezeu? (RO) • The singularities as ontological limits of the general relativity (EN) • Distincția dintre falsificare și respingere în problema demarcației la Karl Popper (RO) • Buclele cauzale în călătoria în timp (RO) • Epistemologia serviciilor de informaţii (RO) • Evoluția și etica eugeniei (RO) • Filosofia tehnologiei blockchain Ontologii (RO) • Imre Lakatos: Euristica și toleranța metodologică (RO) • Controversa dintre Isaac Newton și Robert Hooke despre prioritatea în legea gravitației (RO) • Singularitățile ca limite ontologice ale relativității generale (RO) • Filmul Solaris, regia Andrei Tarkovsky – Aspecte psihologice și filosofice (RO • Tehnologia Blockchain Bitcoin (RO) • Fizica fenomenologică Compendiu Volumul 1 + 2 (RO) • Causal Loops in Time Travel (EN) • Chinese Fables and Folk Stories (Fables et histoires populaire chinoises), by (par) Mary Hayes Davis, Chow-Leung (EN-FR) • Isaac Newton on the action at a distance in gravity: With or without God? (EN) • Isaac Newton vs Robert Hooke sur la loi de la gravitation universelle (FR) • Epistemology of Intelligence Agencies (EN) • The distinction between falsification and refutation in the demarcation problem of Karl Popper (EN) • Isaac Newton vs. Robert Hooke on the law of universal gravitation (EN) • Evolution and Ethics of Eugenics (EN) • Solaris, directed by Andrei Tarkovsky Psychological and philosophical aspects (EN) • La philosophie de la technologie blockchain Ontologies (FR) • Philosophy of Blockchain Technology Ontologies (EN) • Isaac Newton sur l'action à distance en gravitation : Avec ou sans Dieu ? (FR) • Imre Lakatos: L'heuristique et la tolérance méthodologique (FR) • Épistémologie des services de renseignement (FR) • Boucles causales dans le voyage dans le temps (FR) • Le film Solaris, réalisé par Andrei Tarkovski Aspects psychologiques et philosophiques (FR) • Les singularités comme limites ontologiques de la relativité générale (FR) • Etica Big Data în cercetare (RO) • Teorii cauzale ale referinței pentru nume proprii (RO) • La distinction entre falsification et rejet dans le problème de la démarcation de Karl Popper (FR) • Epistemologia gravitației experimentale – Raționalitatea științifică (RO) • The Adventures of a Red Ant, by Henri de la Blanchère (EN) • Big Data (RO) • Tapetul galben, de Charlotte Perkins Gilman (RO) • Evolution et éthique de l'eugénisme (FR) • Imre Lakatos: Methodological Tolerance and Heuristic (EN) • Gravitația (RO) • Filosofia contează Prezentări și recenzii (RO) • Les aventures d'une fourmi rouge (The adventures of a red ant), par (by) Henri de la Blanchère (FR-EN) • Big Data Ethics in Research (EN) • Înțeles, sens și referință în filosofia limbajului și logica filosofică (RO) • Epistemology of experimental gravity Scientific rationality (EN) • Fables et histoires populaires chinoises, par Mary Hayes Davis, Chow-Leung (FR) • Causal Theories of Reference for Proper Names (EN) • Last Thoughts, by Henri Poincaré (EN) • Memories of a Sparrow, by Henri de la Blanchère (EN) • Les mémoires d'un Pierrot (Memories of a Sparrow), by Henri de la Blanchère (FR-EN) • De ce (nu) suntem fericiți? (RO) • Excel Ghid pentru începători (RO) • PowerPoint Ghid pentru începători (RO) • Epistémologie de la gravité expérimentale Rationalité scientifique (FR) • L'éthique des mégadonnées (Big Data) en recherche (FR) • Théories causales de la référence pour les noms propres (FR) • Emoțiile și inteligența emoțională în organizații (RO) • Inteligența emoțională (RO) • Emotions and Emotional Intelligence in Organizations (EN) Contact Email: nicolae@sfetcu.com Skype: nic01ae Facebook/Messenger: https://www.facebook.com/nicolae.sfetcu Twitter: http://twitter.com/nicolae LinkedIn: http://www.linkedin.com/in/nicolaesfetcu YouTube: https://www.youtube.com/c/NicolaeSfetcu Editura MultiMedia Publishing web design, comerţ electronic, alte aplicaţii web * internet marketing, seo, publicitate online, branding * localizare software, traduceri engleză şi franceză * articole, tehnoredactare computerizată, secretariat * prezentare powerpoint, word, pdf, editare imagini, audio, video * conversie, editare şi publicare cărţi tipărite şi electronice, isbn Tel./ WhatsApp: 0040 745 526 896 Email: office@multimedia.com.ro MultiMedia: http://www.multimedia.com.ro/ Online Media: https://www.setthings.com/ Facebook: https://www.facebook.com/multimedia.srl/ Twitter: http://twitter.com/multimedia LinkedIn: https://www.linkedin.com/company/multimedia-srl/