TEORIE V!DY / THEORY OF SCIENCE / XXXIII / 2011 / 3 ////// studie / article ////////////////////////////////////////// O!SAMOTNÉ MY"LENCE JEDNOTNÉ SOCIOLOGIE: HARVARD A!COLUMBIA Abstrakt: !lánek se zam"#uje na$ historick% kontext v%voje americké sociologie v$ období mezi lety 1930–1965, je& je spojeno se speci- ' ck%m projektem sjednocení oboru rozpracovan%m na Harvardské a$ Kolumbijské univerzit". Samotná my(lenka jednotné sociologie je neodd"liteln" vpletena do$celého projektu americké sociologie jako v"dy a$své „)isté" vyjád#ení nalezla v$úsilí prokázat „objektivitu a$ koherenci" sociologického my(lení/v"d"ní. Zcela z#eteln" také formovala profesní identitu oboru. Prost#edkem zaji(t"ní v"decké integrity bylo p#edev(ím zaji(t"ní kontinuity teorie a$praxe, je& by zalo&ilo a$o$n"& by se mohlo opírat pevné metodologické „sebev"domí". Historická kontextualizace tohoto formativního období si klade za$ cíl sledovat, nakolik my(lenka sjednocené sociologie ovlivnila teoretické a$metodologické perspektivy v$rámci oboru i$vlastní p#edstavy o$mo&nosti jeho integrované v%zkumné agendy. Klí#ová slova: teorie; v%zkum; integrace; kánon; Harvard; Columbia; funkcionalismus On the Very Idea of Uni$ ed Sociology: Harvard and Columbia Abstract: * e article concentrates on the historical context of American sociology's development in the period between 1930 and 1965, which is here associated with a$ speci' c project of the ' eld's uni' cation elaborated at Harvard University and Columbia University. It is argued that the idea of uni' ed sociology is worked in the very project of American sociology as a$ science and found its genuine expression in the e+ orts to reach "objectivity and coherence" of sociological thought/knowledge. It also distinctly formed the professional identity of the discipline. It was expected that the scienti' c integrity would be achieved by means of securing the continuity of theory and practice, which was to provide a$general methodological pillar for cumulative research. * e historical contextualization of this formative period studies how the very idea of uni' ed sociology a+ ected both theoretical and methodological perspectives within the discipline and also the possibility of its integrated research agenda. Keywords: theory; research; integration; canon; Harvard; Columbia; functionalism JAN BALON Institut sociologick!ch studií FSV UK / U"K#í$e 8, 158"05 Praha 5 email / janbalon@seznam.cz 360 Jan Balon Úvod Dominantní ideou, ji$ lze sledovat v" historick!ch prom%nách intelektuálního a" institucionálního v!voje americké sociologie, je role my&lenky „jednotné" sociologie. Tato idea je neodd%liteln% vpletena do"celého projektu americké sociologie jako v%dy a"své „'isté" vyjád#ení nalezla v"úsilí prokázat „objektivitu a" koherenci" sociologického my&lení/v%d%ní. Zcela z#eteln% také formovala profesní identitu oboru. Prost#edkem zaji&t%ní v%decké integrity bylo p#edev&ím zaji&t%ní kontinuity teorie a"praxe, je$ by zalo$ilo a"o"n%$ by se mohlo opírat pevné metodologické „sebev%domí". Posedlost „jednotou" charakteristická pro „mainstream" americké sociologie po" velkou 'ást jejího v!voje nebyla pochopiteln% sdílena v&emi. Kritické a" odmítavé reakce daly vzniknout alternativním tradicím, je$ byly v('i fundamentálním idejím „objektivity a"koherence" rezistentní a"nahrazovaly je spí&e my&lenkami „kontextuality a"diversity". Konfrontace mezi ideov% nesourod!mi tradicemi vytvá#ely ve"v!voji americké sociologie diskontinuity, r(zn% dlouhá období „mezivládí", je$ do"oborové agendy opakovan% p#iná&ela nebo navracela otázky obecné vize sm%#ování sociologie jako integrované, respektive desintegrované, v%dy. Text se zam%#uje na"historick! kontext v!voje americké sociologie v"období formování v!zkumného modelu, jen$ se opíral o"nástroje „funkcionální" anal!zy. Ve" sledovaném období, tedy p#ibli$n% mezi lety 1930–1965, byla na" dvou v!znamn!ch americk!ch katedrách – harvardské a" kolumbijské – p#edstavena z#ejm% nejsoudr$n%j&í vize „sjednocené" sociologie opírající se o"projekt sociologie jako kolaborativní a"kumulativní v%dy. Historická kontextualizace tohoto období si klade za"cíl demonstrovat, s"jak!mi nároky byla samotná my&lenka „jednotné" sociologie spojena, nakolik ovlivnila teoretické a"metodologické perspektivy v"rámci oboru i"vlastní p#edstavy o"mo$nosti jeho integrované v!zkumné agendy. Období p#ed za'átkem druhé sv%tové války je 'asto popisováno jako jedna z" nejkriti't%j&ích fází v!voje americké sociologie. S" koncem dominance chicagského konceptu zkoumání, jen$ up#ednost)oval specializované v!zkumné praktiky a" do" zna'né míry z" oborové agendy vyt%snil obecné intelektuální problémy, nastalo v" americké sociologii „teoretické a"metoText vznikl v"rámci projektu Grantové agentury *eské republiky „Klasické v!zkumné projekty jako inspirace sou'asného sociologického v!zkumu" 404/11/0949 a"V!zkumného zám%ru ISS FSV UK MSM0021620841. 361 O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia dologické mezivládí"1 vedoucí ke" genera'ní obm%n%, novému vymezení intelektuální struktury oboru i"prom%n% jeho akademické hierarchie. Toto „mezivládí" (nebo, jak to formulovala Henrika Kuklick, tato „krize profesní identity"2) bylo obdobím tak#ka a$ spasmodické aktivity americk!ch sociolog( zam%#ující se p#edev&ím na"problém, jak zajistit kontinuitu teorie-praxe a"p#ekonat roz&t%pení do"jednotliv!ch specializací. Proliferace empirick!ch p#ístup(, je$ byla pro chicagskou generaci známkou progresivního v!voje, se z" nové perspektivy jevila jako n%co p#ed'asného, nebo+ v" situaci, kdy není (konsensuáln%) vy#e&eno teoreticko-metodologické zalo$ení oboru, ohro$uje nekontrolovatelná diversita v!zkumn!ch p#edpoklad(, konvencí a"praktik samotn! nárok v%deckého p#ístupu.3 Pokusy o"sjednocení teorie a" praxe se odvolávaly zejména na" nutnost systematicky promyslet vztah jedince a" sociální struktury. Subjektivisticky orientovan! chicagsk! v!zkumn! model, jen$ se zam%#oval spí&e na"kontextualizaci lidského jednání ne$ na" jeho obecné rysy, sice analyzoval p#í'iny organizace/disorganizace „skupin, komunit 'i populací", nedokázal je v&ak p#esv%d'iv% vztáhnout k" (obecnému) problému strukturace spole'nosti. P#edpoklad, $e soust#ed%né „pozorování" (konkrétního) jednání v"posledku umo$ní popsat logiku v!voje spole'nosti 'i pravidelnosti v"lidském jednání, byl v"rozporu s"p#ísn!mi nároky v%decké generalizace: chicagsk! styl empirického zkoumání, jakkoli kreativní a"inovativní, neumo$)oval provázat v!sledky jednotliv!ch v!zkum( systematickou perspektivou a" sociologické v%d%ní nepro, loval, n!br$ jen (neuspo#ádan%) kumuloval. 1 Patricia M. LENGERMANN, „e Founding of the American Sociological Review: e Anatomy of a"Rebellion." American Sociological Review, ro'. 44, 1979, s. 185–198. Norbert WILEY, „e Rise and Fall of Dominating eories in American Sociology." In: SNIZEK, W. et al. Contemporary Issues in * eory and Research. Westport: Greenwood Press 1979, s. 71–75. 2 Henrika KUKLICK, „'A Scienti, c Revolution': Sociological eory in the United States, 1930–1945." Sociological Inquiry, ro'. 43, 1973, '. 1, s. 3–22. 3 V" teoretickém a"metodologickém „chaosu" t#icát!ch let minulého století je také p#edobraz opakujících se úvah o"„krizi" sociologie, je$ kulminovaly na"za'átku let sedmdesát!ch. Jak to formuluje George Steinmetz: „Pro situaci ve" t#icát!ch letech je charakteristické, $e v" sociologii nep#evládal $ádn! jednotn! p#ístup, co$ oboru zaji&+ovalo zna'nou míru otev#enosti, je$ je stejnou m%rou zneklid)ující pro ty, kte#í od"sedmdesát!ch let lamentují nad tím, v"jaké krizi se sociologie ocitla." George STEINMETZ, „American Sociology Before and A. er World War II: e (Temporary) Settling of a"Disciplinary Field." In: CALHOUN, C. (ed.), Sociology in America: A$History. Chicago: Chicago University Press 2007, s. 319. Viz té$ George STEINMETZ – Chae OU-BYUNG, „Sociology in an Era of Fragmentation: From the Sociology of Knowledge to the Philosophy of Science, and Back Again." * e Sociological Quarterly, ro'."43, 2002, '. 1, s. 111–137. 362 Koncem t#icát!ch let se v"americké sociologii stále z#eteln%ji prosazoval nov! model zkoumání vycházející z" idejí „metodologického pozitivismu". P#esto$e by bylo zavád%jící mluvit o"v&eobecném p#ijetí „nov!ch" p#edstav o"povaze v%decké aktivity jako takové a"pro p#elom t#icát!ch a"'ty#icát!ch let platilo, $e „na"nejd(le$it%j&ích katedrách nebyl dominantní $ádn! jednotliv! epistemologick! a"metodologick! p#ístup",4 razantní nároky „metodologického pozitivismu" bezpochyby vytvo#ily prostor pro konfrontaci soupe#ících (zejména kvantitativních versus kvalitativních, respektive objektivistick!ch versus subjektivistick!ch) p#ístup( a" umo$nily jim znovu-prosazovat své vlastní pojetí sociologie jako v%dy. Silná Columbijská pozitivisticko-kvantitativní tradice získala novou oporu v"my&lenkách evropsk!ch emigrant( (Carl Hempel, Ernest Nagel, Rudolf Carnap, Herbert Feigl, Hans Reichenbach, v"pon%kud jiném smyslu také Paul F. Lazarsfeld5), kte#í americkou sociologii obohatili o"metodologicky vysp%lou koncepci „v%dy" rozpracovanou v"rámci novopozitivistického p#ístupu takzvaného „víde)ského kruhu". Implikace my&lenek víde)ského kruhu pro sociologick! v!zkum zna'n% ovlivnily zejména tehdej&í debaty o" pozitivisticky chápaném moderním „survey" v!zkumu a"tradi'n% antipozitivisticky pojímané „case study" (jí$ se na"konci t#icát!ch let stále 'ast%ji #íkalo „zú'astn%né pozorování"). Jak uvádí Jennifer Platt, pro zájmy víde)sk!ch , losof( a"metodolog( v%dy byly spí&e ne$ zp(soby sb%ru dat podstatn%j&í otázky „konstrukce teorií, v!zkumného designu a"operacionalizace."6 George Lundberg, hlavní exponent novopozitivistického p#ístupu v"americké sociologii, víde)ské inspirace systematicky 4 STEINMETZ, „American Sociology before and a. er World War II," s. 319. 5 Lazarsfeld byl zcela nepochybn% ovlivn%n víde)sk!m intelektuálním millieu, nicmén% sám sebe pova$oval za" empirického v%dce: obecn% , loso, cké zájmy víde)ského kruhu mu byly spí&e vzdálené. Jak pozd%ji napsal: „Filosofové v%dy nev%dí a"ani se nezajímají o"to, 'ím se b%$n! empirick! v!zkumník zab!vá." Paul F. LAZARSFELD, „Philosophy of Science and Empirical Social Research." In: NAGEL, E. – SUPPES, P."– TARSKI, A. (eds.), Logic, Methodology and Philosophy of Science. Stanford: Stanford University Press 1962, s. 470. V"USA byl v"kontaktu zejména s"Nagelem, s"ním$ na"Kolumbijské univerzit% dlouho vedl spole'n! v!zkumn! seminá#. S"Carlem G. Hempelem opakovan% diskutoval problém sociáln%v%dní explanace. Viz Ernest NAGEL, * e Structure of Science. New York: Harcourt, Brace and World 1961. 6 Jennifer PLATT, A$ History of Sociological Research Methods in America 1920–1960. Cambridge: Cambridge University Press 1996, s. 73. Import víde)ské obecn% metodologické koncepce v%dy m%l rovn%$ konkrétní d(sledek v"„rostoucí pozornosti k"otázce metody, je$ se projevovala ve"stále z#eteln%ji poci+ovaném závazku popisovat pou$itou metodu ve"v!zkumn!ch zprávách a"ve" stále roz&í#en%j&í tendenci spojovat my&lenku v%deckého p#ístupu spí&e s"testujícími hypotézami ne$ s"pouze deklarovanou, objektivností'; ta byla asociována s"rozpoznan!mi nedostatky indukce jako ur'itého programu a"s"preferencí hypoteticko-deduktivní strategie." Ibid. Jan Balon 363 vyu$il pro svou argumentaci, v"ní$ se pokou&el vyvrátit, $e by kvantitativní metody nebyly vhodné pro ve&keré sociologické problémy: „sociologie jako v%da mohla postupovat vp#ed pouze prost#ednictvím omezování sv!ch problém( na"ty, je$ p#ipou&t%ly operacionalizované hypotézy a"kvantitativní anal!zu, p#i'em$ ve&keré jiné problémy byly v"zásad% ne#e&itelné."7 Lundberg prosazení kvantitativního modelu v!zkumu chápal jako nevyhnutelné a" v" roce 1944 s" uspokojením konstatoval, $e konsensus je zaji&t%n: „za"nejv!znamn%j&í a"nejpozoruhodn%j&í po'in minulého desetiletí musíme pova$ovat p#ekonání rozep#í t!kajících se statistiky a"kvantitativních metod. P#icházející generace zkrátka $ádn!m spor(m 'elit nebude."8 Novopozitivistick! (restriktivní) koncept sjednocené v%decké metody se jevil jako zvlá&t% vhodn! jak pro redukci „komplexity" sociologick!ch v!zkumn!ch praktik, konvencí a"p#edpoklad(, tak i"pro jejich standardizaci. Spolu s"odstran%ním metodologického „chaosu" m%lo b!t rovn%$ dosa$eno sjednocení sociologické konceptuální v!bavy. American Sociological Society v"roce 1937 ustavila Commitee on Conceptual Integration,9 a"p#esto$e ta ve"své záv%re'né zpráv% z"roku 1943 prokázala, $e „nové ideje v"$ádném p#ípad% nevyt%snily ideje staré",10 intence pro'istit (sociologick!) konceptuální rámec11 a"pln% vyu$ít v%deck!ch nástroj( operacionální de, nice pojm( ko7 Viz George A. LUNDBERG, „Operational De, nitions in the Social Sciences." American Journal of Sociology, ro'. 47, 1942, '. 5, s. 727–745. Metodu „operacionální de, nice" odmítl z" chicagsk!ch pozic Herbert Blumer, jen$ ji pova$oval za" akt „redukce" obhajiteln! pouze u" pojm( svou povahou „esenciáln% kvantitativních". Jak napsal, „metoda za'íná v!b%rem pojmu, jen$ ji$ nutn% nese ur'it! v!znam a"n%jakou referenci k"oblasti empirické zku&enosti. Omezování tohoto v!znamu na"to, co lze ur'it kvantitativn% nebo prost#ednictvím m%#ení, je nezbytn% aktem redukce, jen$ m($e b!t 'in%n na"úkor p(vodn% v"pojmu obsa$ené empirické reference, o" její$ odkrytí v%dec usiluje [...] opomíjí se nejd(le$it%j&í sou'ást p(vodní reference." Herbert BLUMER, „e Problem of the Concept in Social Psychology." American Journal of Sociology, ro'. 45, 1940, '. 5, s. 710–711. Viz té$ Herbert BLUMER, „Comment on ,Operational De, nitions in the Social Sciences' by George Lundberg." American Journal of Sociology, ro'."47, 1942, '. 5, s. 743–745. 8 George A. LUNDBERG, „Sociologists and the Peace." American Sociological Review, ro'. 9, 1944, '. 1, s. 7. 9 O"sjednocení sociologického pojmového rámce se pokusil Earle E. Eubank ve"své knize * e Concepts of Sociology: A$Treatise Presenting a$Suggested Organization of Sociological * eory in Terms of its Major Concepts vydané v"roce 1932. „Panovalo roz&í#ené p#esv%d'ení, $e psychologie a"ekonomie mají své konceptuální základny sjednocené a"$e sociologie ve"srovnání s"nimi zaostává." Earle E. EUBANK, * e Concepts of Sociology. Boston, New York: D.C. Heath and Co 1932, s. 48. 10 KUKLICK, „A"Scienti, c Revolution," s. 5. 11 Nové vymezení sociologické konceptuální v!bavy bylo zna'n% redukcionistické a"projevovala se v"n%m tendence eliminovat co mo$ná nejvíce vágních a"nejednozna'n% vymezen!ch O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 364 respondovala s"ideou de-subjektivizace sociologického v!zkumu i"p#esv%d- 'ením o"nedostate'nosti chicagského modelu pro systematické pojednání problému jednání a"sociální struktury. American Journal of Sociology v"roce 1939 vydal speciální 'íslo o"„e Relationship between the Individual and the Group", v"n%m$ chicag&tí sociologové (ve" spojení se sv!mi tradi'ními spojenci: s"antropology a"psychology), jak to za"n% v"sumarizujícím 'lánku vyjád#il Louis Wirth, upozornili na" „neadekvátnost názoru, podle n%ho$ sociální skupina není ni'ím více ne$ souborem jedinc(, kte#í ji tvo#í, a"$e kolektivní chování je pouh!m agregátem reakcí jedinc(."12 Jimi navrhované #e&ení – ' eld theory –, je$ m%la sjednotit psychologick! p#ístup (vycházející zejména z"Gestalt psychologie), ekologickou sociologii a"symbolick! interakcionismus,13 v"sob% sice neslo p#íslib integrálního v!zkumu lidského jednání a"p#izp(sobení chicagského paradigmatu po$adavk(m doby, v"akademické hierarchii v&ak ji$ nezadr$iteln% stoupala jiná intelektuální centra. Harvard a Columbia Odvrat od"chicagského konceptu zkoumání, jen$ se vyzna'oval intelektuální a"interdisciplinární otev#eností, byl spojen s"pokusy zalo$it sociologické zkoumání „restriktivn%ji", pojmenovat spole'né poznávací zájmy a"rozvést pojmové schéma, je$ by pro, lovalo zp(sob, jak!m by sociologové mohli své úvahy o"spole'nosti nadále systematicky vyjad#ovat. Odeznívající „deprese" z" velké ekonomické krize i"ohla&ující se „katastrofa" druhé sv%tové války stimulovaly „sjednocující" úsilí americk!ch sociolog(, kte#í byli stále více p#esv%d'eni, $e jejich nep#ipravenost a" i" pro &ir&í ve#ejnost viditelná nekompetence tvá#í v" tvá# krizi byla d(sledkem rozt#í&t%nosti jejich oboru, pojm(. Kritériem „p#esnosti a" u$ite'nosti" byla pochopiteln% m%#itelnost. Dosavadní v!znamy pojm( i"zp(soby jejich u$ívání se v"nov!ch rede, nicích nekompromisn% ztrácely. Jak to formuluje Herbert Blumer, extrémn%j&í formy novopozitivistického p#ístupu „neakceptují stávající pojmy a"pouze se je pokou&ejí znovu vymezit tím, $e jejich reference p#evád%jí do"kvantitativní a"m%#itelné podoby." BLUMER, „e Problem of the Concept," s. 711. „Vyh!bat se ve&ker!m pojm(m, které nelze jednozna'n% vyjasnit a" omezovat vlastní úsilí na" exaktní data a"jejich vzájemné vztahy, znamená odchylovat se od"skute'n!ch problém(." Ibid., s. 707. Viz Herbert BLUMER, „What is Wrong with Social eory?" American Sociological Review, ro'. 19, 1954, '. 1, s. 3–10. Viz té$ Martyn HAMMERSLEY, „e Case of the Disappearing Dilemma: Herbert Blumer on Sociological Method." History of the Human Sciences, ro'. 23, 2010, '. 5, s. 70–90. 12 Louis WIRTH, „Social Interaction: e Problems of the Individual and the Group." American Journal of Sociology, ro'. 44, 1939, '. 6, s. 970. 13 Viz Kurt LEWIN, Field * eory in Social Science. New York: Harper 1951. Jan Balon 365 neschopnosti #íci cokoli podstatného o"logice v!voje spole'nosti, o"„základech" lidského jednání 'i dynamice utvá#ení „kon/ iktu". Cílem restriktivn%ji vymezeného konceptu sociologického zkoumání byla p#edev&ím redukce zm%ti pojm(, p#ístup(, v!zkumn!ch technik a"nástroj(, je$ s" sebou nesla nejistotu v"otázce, co do"oboru v(bec pat#í a"co nikoli. Impulsem ke"zm%n% byla rovn%$ z#etelná stagnace oboru kulminující ve"druhé polovin% t#icát!ch let, je$ vedla ke"genera'ní obm%n% a"vzestupu nov!ch intelektuálních v(dc(. Jeliko$ chicagská &kola byla ji$ p#ed za'átkem druhé sv%tové války ideov% zcela rozt#í&t%ná14 a"v!zkumn! styl, kter! ji proslavil, byl stále 'ast%ji pova$ován za" jednu z"hlavních p#í'in desintegrace oboru, m%la se o"„obnovu"postarat jiná univerzitní a"v!zkumná centra. Na"vrcholu akademické hierarchie Harvard a Columbia st#ídá Chicago, a"to nejen symbolicky, n!br$ i"z"hlediska vnit#ní strukturace oboru jako takového. V"období mezi „Great Deppression" a" koncem druhé sv%tové války nastala genera'ní obm%na americké sociologie, je$ se od"b%$né „reprodukce" sociologické elity li&ila p#edev&ím disproporcí mezi p#íle$itostmi nabízen!mi „oborem v" krizi" a"„oborem po"krizi" celého amerického akademického sv%ta. Po"konci druhé sv%tové války15 na Harvardské a"Kolumbijské univerzit% krystalizovalo to, co bylo pozd%ji – a"'asto pon%kud pejorativn% – ozna'eno jako „mainstream" americké sociologie. „Nové v(d'í postavy byly produktem profesionální demogra, e, jeliko$ generace absolvent( Ph.D."studia vy&kolená p#ed první sv%tovou válkou vym#ela nebo ode&la na"penzi, co$ vytvo#ilo volná místa, je$ sporadická produkce Ph.D."absolvent( b%hem krize nemohla zaplnit."16 14 Takzvanou „druhou chicagskou &kolu" nejvíce ovlivnili Herbert Blumer, Anselm Strauss a"Everett Hughes. Na"za'átku padesát!ch let se ov&em situace na"chicagské kated#e dramaticky prom%)uje ve"prosp%ch kvantitativního v!zkumu. Herbert Blumer odchází na"Berkeley, William Fielding Ogburn a"Ernest Burghess jsou penzionováni, Louis Wirth umírá. V"roce 1951 p#ichází Otis Dudley Duncan a"v"roce 1957 byl ji$ ústup kvalitativn% orientovan!ch sociolog( de, nitivní. Jak uvádí Gary A. Fine, „období vlivu druhé &koly trvalo mezi lety 1946– 1952." Viz Gary A. FINE, „Introduction." In: FINE, G. A. (ed.), A"Second Chicago School? e Development of a"Postwar American Sociology. Chicago: e University of Chicago Press 1995, s. 9. P#esto v&ak p#ibli$n% polovina diserta'ních prací napsan!ch v"období mezi lety 1946 a"1962 „vyu$ívala v!hradn% kvantitativní metody", dv% t#etiny 'lánk(, je$ uve#ejnili 'lenové chicagské katedry, „byly rovn%$ kvantitativní." PLATT, A"History of Sociological Research Methods, s. 226. 15 Kdy se v"oboru – po"dlouhé dob% – objevily nové pracovní p#íle$itosti a"americká sociologie za'ala znovu institucionáln%, organiza'n% – jak z"hlediska v!uky, tak p#edev&ím z"hlediska v!zkumu – expandovat. 16 Viz Jonathan H. TURNER – Stephen P."TURNER, * e Impossible Science: An Institutional Analysis of American Sociology. Newbury Park: Sage 1990, s. 128. Produktem krizového období byly takové povále'né hv%zdy jako Talcott Parsons, David Riesman, Robert King Merton, O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 366 V(d'í akademická centra zase dokonale vyu$ila „vlny" expanze oboru, je$ umo$nila naplnit p#edstavy o"kontinuit% teorie a"v!zkumu nejen v"programov!ch úvahách, n!br$ i"v"podob% progresivních v!zkumn!ch center. V"porovnání s"distinktivními koncepty zkoumání, je$ se historicky zformovaly na"Chicagské a"Kolumbijské univerzit%, vstoupil harvardsk! koncept na"scénu americké sociologie relativn% pozd%.17 A+ ji$ z"d(vodu silné averze v('i sociologii ze strany proslul!ch harvardsk!ch kateder historie, (neoklasické) ekonomie18 'i (klinické) psychologie, nebo z"d(vodu neochoty vedení univerzity etablovat nové obory a"vytvá#et nové akademické posty pro v%dce s"nevyjasn%n!m vztahem ke"k#es+ansk!m hodnotám, jimi$ byla univerzita prosycena,19 katedra sociologie byla na"Harvardu zalo$ena a$ v"roce 1931. Cti$ádostiv! prezident Harvardské univerzity Abbott L. Lowell byl p#esv%d- 'en, $e tím prav!m, kdo z"nov% ustavené katedry vytvo#í skute'né centrum sociologického v!zkumu, bude Pitirim Sorokin, tehdy ji$ i" v" americkém prost#edí proslul! zastánce „v%decké" sociologie.20 Sorokin ve" své knize Social Mobility z"roku 1927 vyu$il (respektive vytvo#il) objektivní techniky Paul F. Lazarsfeld, Samuel Stou0 er, Herbert Blumer, William Sewell. Viz ibid., s. 85. Mezi lety 1930–1945 poklesl po'et 'len( American Sociological Society o"polovinu. 17 Tyto t#i koncepty byly zalo$eny v" r(zn!ch p#edstavách „cíle" a"„metody" sociologického zkoumání, je$ dlouhodob% formovaly identitu nejv!znamn%j&ích kateder. Jak je rozli&il Charles Camic, pro chicagsk! koncept byl cílem „ná'rt ve&ker!ch konstituujících faktor( sociální reality a"zkoumání forem a"zákon( skupinového sdru$ování a"sociálního procesu," metodou „induktivní teoretizování vyu$ívající eklektick! p#ístup k"empirickému p#ístupu, zejména pak case study." Columbijská tradice nárokovala pro sociologii cíl „polo$it v&eobecné základy sociálních v%d odkrytím zákon( vztahujících se k"ú'ink(m consciousness of kind" a"za"metodologick! nástroj k" jeho dosa$ení pova$ovala „indukci vyu$ívající komparativn%- -historick!ch a"zejména statistick!ch technik." Harvardsk! koncept usiloval o"„zformování analytick!ch zákon( spole'n!ch hodnotov!ch prvk( systém( jednání" prost#ednictvím „empirického pozorování vzta$eného ke" konceptuálnímu schématu." CAMIC, „ree Departments in Search of a"Discipline," s. 1013. 18 P#ijetí sociologie na"Harvardské univerzit% bylo skute'n% postupné a"zna'n% váhavé, t#eba$e sociologické kursy zde byly vyu'ovány ji$ od"devadesát!ch let devatenáctého století. Viz Lawrence T. NICHOLS, „e Establishement of Sociology at Harvard." In: ELLIOT, C. A. – ROSSITER, M. W. (eds.), Science at Harvard University. Bethlehem, PA: Lehigh University Press 1992, s."191–222. Nichols velmi poutav% popisuje d(vody rezistence v('i sociologii, kdy$ je vnímá jako d(sledek „organiza'ní ambivalence", jí$ se vyzna'oval postoj v('i sociologii na" Harvardu. „Druhá p#í'ina ‚k#ehkého v%deckého postavení' poukazuje na" neschopnost sociologie (jako v%deckého hnutí, je$ bylo pro univerzitu vn%j&ím prvkem) zajistit si, na"rozdíl od"takové ekonomie 'i politické v%dy, pevné místo na"organiza'ním $eb#í'ku." Ibid, s. 192. 19 Viz Morton KELLER – Phyllis KELLER, Making Harvard Modern: * e Rise of America's University. New York: Oxford University Press 2001. 20 Sorokin do"USA p#íchází v"roce 1923 a"zpo'átku p(sobil v"Minnesot%. Sorokin(v vlastní $ivotopis lze najít v"Pitirim A. SOROKIN, A$Long Journey. * e Autobigraphy of Pitirim A$Sorokin. Jan Balon 367 zkoumání, pomocí nich$ ov&em nezkoumal pouze „m%#itelné" ukazatele sociální mobility, n!br$ i"její historické aspekty a"p#edev&ím její „makro" dimenze, co$ bylo v"dob% vrcholící dominance chicagského konceptu „mikro" zkoumání neobvyklé a"vzbuzovalo to silná o'ekávání zejména u"mlad!ch sociolog( znepokojen!ch teoretickou irelevancí tehdej&í sociologické praxe. Jednozna'n% a"d(sledn% protispekulativní orientace generace americk!ch sociolog( aktivních po"první sv%tové válce sice na" jedné stran% vyt%snila z" oboru poz(statky „kosmick!ch" a" jin!ch „metafyzick!ch" metafor, na"druhé stran% ov&em potla'ením „obecn!ch" problém( vyvolávala zájem o"perspektivu p#ekra'ující studium „jedinc(, komunit, skupin, populací" te1 a" tady, toti$ o" p#ístup, jej$ je mo$né „shrnout" pod vágní ozna'ení „my&lení" o"vztazích typu jedinec-spole'nost, jedinec-d%jiny, jedinec-sv%t, d%jiny-spole'nost, atp. Sorokin navíc opakovan% zd(raz)oval, $e on sám je d(sledn!m p#íznivcem empirické metody, co$ mu ov&em nijak nebrání zab!vat se systematicky otázkami historické zm%ny, civilizace, revoluce, apod., tedy problémy, u"nich$ si lze jen velice obtí$n% p#edstavit, $e bychom si p#i jejich #e&ení vysta'ili s"induktivním p#ístupem. Sorokin ve" t#icát!ch letech – prakticky od" po'átku svého p(sobení na"Harvardu – pracoval na"monumentálním díle (nakonec 'ty#svazkovém) Social and Cultural Dynamics (1937–1941), v"n%m$ zpracoval neuv%#itelné mno$ství statistick!ch dat z"období od"antického 2ecka a$ po"sou'asnost. Odkryl zde mechanismy sociální zm%ny, tak jak se projevovaly ve" v%d%, um%ní, nábo$enství, etice, apod. Ve"jménu takzvané „integrální , loso, e" si Sorokin kladl ty nejzaz&í „spekulativní" cíle: vytvo#it teorii pravdy, bytí 'i v!znamu (smyslu). Znovu se sociologick! slovník zapl)oval pojmy z", loso- , e d%jin a"ve"spojení se speci, ckou interpretací komparativních statistick!ch dat se sociologické zkoumání otevíralo otázkám historické, sociální 'i kulturní zm%ny, je$ v"první #ad% sm%#ovaly k"tematizaci problému #ádu. Jakkoli bylo Sorokinovo úsilí o"za'len%ní historické perspektivy do"sociologického zkoumání fascinující, nárok vylo$it a"shrnout západní kulturní a"intelektuální v!voj se ukazoval jako natolik p#epjat!, $e Sorokinovy spolupracovníky spí&e odrazoval, ne$ $e by dal podn%t ke"vzniku soust#ed%ného v!zkumného programu. Platí-li, $e zalo$ení katedry sociologie na"Harvardu je z" velké 'ásti Sorokinovou zásluhou, pak sou'asn% je ov&em zapot#ebí dodat, $e k" jejímu skute'nému vzestupu, jak uvádí Charles Camic, do&lo o"n%kolik let pozd%ji, a$ v" polovin% t#icát!ch let, „s" dílem Talcotta Parsonse, které New Haven, CT: College and University Press 1963. Viz té$ Barry V. JOHNSTON, Pitirim A. Sorokin. An Intellectual Biography. Lawrence, Kan.: University Press of Kansas 1995. O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 368 univerzit% umo$nilo vytvo#it distinktivní vizi socilogického úsilí."21 Parsons p(sobil na"Harvardu ji$ od"roku 1927 – k"Sorokinovi p#e&el z"katedry ekonomie – a"a$ do"konce t#icát!ch let zde zastával akademicky pon%kud pod#adné místo „instruktora".22 Post profesora získal v"roce 1944, poté co odmítl velice dobrou nabídku z" Northwestern University, a" v" roce 1946 se stal vedoucím nov% reorganizovaného Department of Social Relations, jen$ sdru$oval d#ív%j&í samostatné katedry sociální a"klinické psychologie, sociální antropologie a"sociologie, p#i'em$ m%l potvrdit potenciál interdisciplinárního a"integrálního studia lidského jednání a"chování. Harvardsk! koncept sociologického zkoumání za'al skute'n% expandovat a$ po"druhé sv%tové válce, a"to ji$ nikoli v"pod#ízené roli ve"vztahu k"participujícím sociáln%v%dním obor(m, n!br$ jako skute'n! spiritus agens. Oproti harvardskému konceptu, jen$ se formoval a$ v"pr(b%hu t#icát!ch let, m%l koncept zkoumání vytvo#en! na Kolumbijské univerzit% silnou oporu v"dlouhé a"slavné tradici, je$ nebyla o"nic mén% v!razná ne$ tradice chicagské &koly. Podobn% v!raznou stopu jako Small v"Chicagu zanechal z#eteln! teoreticko-metodologick! odkaz i" Franklin Giddings, jen$ m%l na" kated#e sociologie od" po'átku devadesát!ch let devatenáctého století a$ do" konce dvacát!ch let minulého století v!sadní postavení. Giddings systematicky pro, loval katedru, ji$ „umístil na"Faculty of Political Science, aby ji odli&il od"sociální práce a"sociální charity",23 kvantitativním sm%rem, sociologii chápal jako objektivistickou v%du usilující o"technickou kompetenci. Giddings a$ do"svého penzionování vedl více ne$ 50 Ph.D."student(, „kte#í zastávali nejv!znamn%j&í pozice na"fakult%, univerzit%, v"nakladatelstvích a" ve#ejn!ch zále$itostech",24 a"mezi nimi$ byli takové mezivále'né 21 Charles CAMIC, „ree Departments in Search of a" Discipline: Localism and Interdisciplinary Interaction in American Sociology, 1890–1940." Social Research, ro'. 62, 1995, '. 4, s. 1016–1017. 22 Vztahem Sorokina a" Parsonse se detailn% zab!vá Barry V. JOHNSTON, „Sorokin and Parsons at Harvard: Institutional Con/ ict and the Origin of a"Hegemonic Tradition." Journal of the History of the Behavioural Sciences, ro'. 22, 1986, '. 2, s. 107–127. 23 Mark C. SMITH, Social Science in the Crucible: * e American Debate over Objectivity and Purpose. Durham, NC: Duke University Press 1994, s. 149. 24 Howard W. ODUM, American Sociology: * e Story of Sociology in the United States through 1950. New York: Longmans, Green and Co. 1951, s. 87. Jak to formuluje Stephen P."Turner: „3ádn! sociolog od"té doby, s"mo$nou v!jimkou Parsonse, tak hluboce neovlivnil své studenty a"$ádn! sociolog, v'etn% Parsonse, nem%l tolik úsp%&n!ch student(." Stephen P."TURNER, „e Origins of ,Mainstream Sociology' and Other Issues in the History of American Sociology." Social Epistemology, ro'. 8, 1994, '. 1, s. 41–67. Jan Balon 369 sociologické hv%zdy jako William F. Ogburn,25 Stuart Chapin, John Gillin 'i Howard Odum. Po"odchodu Giddingse Columbijská katedra ov&em o"svou pevnou prov%deckou, pozitivisticko-objektivistickou identitu, opírající se o" statistickou metodu a"precizované techniky m%#ení, postupn% p#ichází, co$ je na"za'átku t#icát!ch let provázeno ztrátou presti$e, nar(stající heterogenitou v!zkumn!ch zájm(, kdy$ rozhodující posty získali ti, kte#í, jak to vyjád#il Robert Bierstedt, byli, „kaleidoskopickou skupinou, jak to je jen mo$né rozli&it."26 Vedení katedry p#evzal Robert M. MacIver,27 jen$ opakovan% vystupoval proti pozitivismu, empirismu a" imitaci p#írodov%dn!ch postup(.28 Postupn% rekrutoval Roberta Lynda,29 eodora Abela, Bernarda J. Sterna, kte#í p#esto$e ve"sv!ch textech prosazovali ideu empirického v!zkumu jako takovou, v%novali sou'asn% velké úsilí kritice empirismu a"pozitivismu, nez#ídka pak práv% té jejich podob%, ji$ praktikovali nejslavn%j&í Giddingsovi $áci. Ke"stabilit% katedry nep#ispívala ani rostoucí animozita mezi MacIverem a"Lyndem, je$ vyvrcholila po"vydání Lyndovy knihy Knowledge for What? v"roce 1939,30 na"ni$ MacIver napsal zdrcující kritiku, „po"ní$ tito dva mu$i a"n%kdy dokonce i"jejich studenti spolu odmítali mluvit."31 Rozhodující událostí, je$ Columbijskou katedru op%t umístila na"vrchol akademické hierarchie americké sociologie, byl v"roce 1940 p#íchod Roberta K. Mertona a"Paula Felixe Lazarsfelda. MacIver p#ivedl Mertona se z#eteln!m 25 William F. Ogburn ode&el v"roce 1927 na"Chicagskou univerzitu, kde se posléze stal v(d'í postavou. Jeho profesní dráha je shrnuta v" Barbara LASLETT, „Biography as Historical Sociology: e Case of William Fielding Ogburn." * eory and Society, ro'. 20, 1991, '. 4, s."511–538. 26 Robert BIERSTEDT, „Robert M. MacIver: Political Philosopher and Sociologist." In: MERTON, R. K. – RILEY, M. W. (eds.), Sociological Traditions From Generation to Generation. Norwood, NJ: Ablex 1980, s. 85. 27 Robert MacIver byl ve" své dob% v!znamnou oborovou autoritou, dnes jeho dílo velkou pozornost nep#itahuje. Viz Elzbieta HALAS, „How Robert M. MacIver Was Forgotten: Coloumbia and American Sociology in a"New Light, 1929–1950." Journal of the History of the Behavioral Sciences, ro'. 37, 2001, '. 1, s. 27–43. 28 „Imitace, p#esto$e v$dy s" sebou nese známky pocitu pod#adnosti, m($e nicmén% b!t úsp%&ná, pokud následuje sv(j originál a" aplikuje podobné nástroje na" podobn! materiál, a" práv% v" takovémto nebezpe'í se dnes sociální v%dec ocitá." Robert M. MACIVER, „Is Sociology a"Natural Science?" Papers and Proceedings of the American Sociological Society, ro'. 25, 1931, s. 27–28. 29 Lynd zde za'íná p(sobit v"roce 1931. 30 Lynd chápe sociologii jako „krystalizaci kultury". Má usilovat o"sblí$ení s"„romanopisci, um%lci a"básníky," kte#í „zprost#edkovávají nahlédnutí, je$ p#ekra'ují obez#etná zobecn%ní sociálních v%d." Robert S. LYND, Knowledge For What? * e Place of Social Science in American Culture. Princeton, N.J.: Princeton University Press 1939, s. 178. 31 SMITH, Social Science in the Crucible, s. 149. O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 370 cílem posílit teoretické zam%#ení katedry, Lynd zase Lazarsfelda,32 jeho$ koncept statistického v!zkumu obdivoval a"n%které z"jeho metod vyu$il ve"své studii Middletown in Transition: A$Study in Cultural Con, icts uve#ejn%né v"roce 1937.33 Merton s"Lazarsfeldem záhy vytvo#ili nesmírn% produktivní intelektuální a"v!zkumn! tandem,34 p#i'em$ MacIvera s"Lyndem odsunuli do"pozadí. Jak vzpomíná na"dobu sv!ch studií na"Kolumbijské univerzit% James Coleman,35 Mertonovo charisma prostupovalo v&e jako „zá#ící slunce, kolem n%ho$ se v&e otá'í" a" teprve poté si bylo mo$né uv%domit, $e je&t% „n%kdo jin! byl rovn%$ d(le$it!, a" to Paul Lazarsfeld."36 D%lba práce mezi Mertonem a"Lazarsfeledem zaji&+ovala plynul! soulad teorie a"praxe: Merton byl v(d'í postavou katedry sociologie, Lazarsfeld zase nezpochybniteln!m vládcem Bureau of Applied Social Research a"Center for Advanced Study in the Behavioral Sciences. Lazarsfeldovsk! model organizovaného v!zkumu byl v"dob% po"druhé sv%tové válce natolik úsp%&n! a"tak razantn% p#etvá#el samotnou v!zkumnou praxi,37 je$ vy$adovala spí&e technickou kompetenci ne$ teoretickou senzitivitu, $e to vyvolávalo znepokojení na"stran% jeho ko32 Lazarsfeld p#ichází do"USA v"roce 1932 jako Rockefeller Fellow. 33 Zejména zde odkazuje k"v!zkumu v"Marientahlu. Na"rozdíl od"svého slavného v!zkumu Middletown: A$Study in Modern American Culture, jej$ publikoval se svou man$elkou Helen v"roce 1929 a"vyu$íval zde spí&e deskriptivní antropologické metody, Lynd je ve"svém pokra- 'ování daleko mén% distancovan!m „pozorovatelem" a"daleko kriti't%ji se vyjad#uje ke"stavu spole'nosti v"období „velké deprese". Viz Michael BURAWOY, * e Extended Case Method: Four Countries, Four Decades, Four Great Transformations, and One * eoretical Tradition. Berkeley and Los Angeles: University of California Press 2009, s. 109. 34 Merton a"Lazarsfeld se o" sebe zpo'átku p#íli& nezajímali, první krok ud%lal Lazarsfeld. Viz Robert K. MERTON, „Working with Lazarsfeld." In: LAUTMAN J. – LÉCUYER, B.-P. (eds.), Paul Lazarsfeld 1901–1976. La Sociologie de Vienne à New York. Paris: L'Harmattan 1998. Viz té$ Paul F. LAZARSFELD, „Working with Merton." In: COSER, L. W. (ed.), * e Idea of Social Structure: Papers in Honour of Robert K. Merton. New York: Harcourt Brace Jovanovich, s. 35–66. Pro model jejich v!zkumné spolupráce viz Robert K. MERTON – Paul F."LAZARSFELD (eds.), Continuities in Social Research: Studies in the Scope and Method of „* e American Soldier." New York: e Free Press 1950. 35 Silnou generaci absolvent( z"rané doby Mertonova a"Lazarsfeldova p(sobení na"kolumbijské kated#e reprezentují mimo jiné také Lewis Coser, Peter Blau, Alvin Gouldner, Seymour Martin Lipset, Peter Rossi 'i Philip Selznik. 36 James S. COLEMAN, „Columbia in the 1950s." In: BERGER, B. M., Authors of * eir Own Lives: Intellectual Autobiographies by Twenty American Sociologists. Berkeley: University of California Press 1992, s. 77. 37 „Paradigmatick!m druhem projektu byl survey s"vysoce praktick!m ú'elem u&it! na"míru speci, ck!m zájm(m n%kterého podniku, jen$ byl , nancovan! v"dostate'n% vysoké mí#e na"to, aby Lazarsfeld mohl p#idat materiál a" talentované pomocníky a"sou'asn% realizovat akademick! v!zkumn! projekt." TURNER – TURNER, e Impossible Science, s. 101. Jan Balon 371 leg(, kte#í pova$ovali redukci sociologického zájmu na"technické problémy „survey" v!zkumu za"ohro$ující samotnou identitu oboru historicky spojeného s"úsilím o"#e&ení sociálních problém(. Lynd v"roce 1952 znepokojen% pí&e Lazarsfeldovi: „Dosud nikdy nenastala doba, kdy by vkládání technik do"rukou t%ch, kte#í nemají $ádné znalosti o"d%jinách a"lidsk!ch hodnotách"... bylo pro 'lov%ka tak nebezpe'né."38 P#esto$e se MacIver a"Lynd, podobn% jako Sorokin na"Harvardu na"konci t#icát!ch let, kdy$ otev#en% vystupoval proti stoupajícímu vlivu Talcotta Parsonse, pokusili jít proti trend(m, které zapo'ali,39 vlád% Svaté trojice (Parsons, Merton, Lazarsfeld) na"dal&ích p#inejmen&ím patnáct let nezabránili. V" období bezprost#edn% po" druhé sv%tové válce se prom%na akademické hierarchie americké sociologie zdála b!t dokonána, práv% tak jako i" její genera'ní obm%na. Podobn% jako u"první 'i druhé generace, je$ byly neodd%liteln% spojeny s"intelektuálním úsilím, kreativitou a"systemati'ností Albiona Smalla, Franklina Giddingse 'i Williama omase, Roberta Parka, Williama Ogburna a"jin!ch, byl i"v"mnohém optimisticky zalo$en! povále'n! v!voj spí&e spojen s"nov!mi intelektuálními v(dci, kte#í pro, lovali nové v!zkumné cíle, metody 'i strategie, ne$ s"pokra'ováním v"ji$ zformovan!ch p#ístupech. Jak to formulují Calhoun a"VanAntwerpen: „P#ed p#íchodem Parsonse, Mertona a"Lazarsfelda nem%l Harvard v"americké sociologii, v!zna'né' postavení a"nem%la je ani Columbia."40 Nejv%t&í nad%je p#itom (op%t) vyvolávaly p#edstavy o"sjednocení oboru, nyní zejména v"té podob%, v"jaké je formuloval Talcott Parsons: „Existuje &iroce roz&í#en! pocit, $e nejd#íve 38 Viz David P." HANEY, * e Americanization of Social Science: Intellectuals and Public Responsibility in the Postwar United States. Philadelphia: Temple University Press 2008, s."122–123. Lynd je&t% v"roce 1946 v"dopise Alfredu McClung Leeovi st%$í potla'oval své nad- &ení z"nov!ch v(d'ích osobností oboru, kdy$ pí&e o"„ú$asné skupin% mlad!ch sociolog( &kolen!ch lidmi jako Stou0 er [a] Lazarsfeld, kte#í mají z"války zku&enost s"v!zkumem skupin." Cit dle HANEY, * e Americanization of Social Science, s. 122. „Jak uvád%l Lazarsfeld, jeho ‚velk! kolega' Lynd po"n%m d(sledn% po$adoval odpov%1 na"otázku, kde je jeho sociální sv%domí a" jeho p#iznan% chabou reakcí bylo: „Well, to za'íná v"p%t hodin." SMITH, Social Science in the Crucible, s. 150. 39 To je, jak to vyjád#ili Lipset a"Smelser, opakující se jev v"d%jinách americké sociologie, kdy „iniciáto#i trend( se 'asto posléze vzpírají roz&í#ení a"konsolidaci práv% on%ch trend(, je$ sami uvedli do"pohybu." Seymour Martin LIPSET – Neil J. SMELSER (eds.), Sociology, * e Progress of a$Decade: A$Collection of Articles. Englewood Cli0 s, N.J.: Prentice-Hall 1961, s. 41. 40 Craig CALHOUN – Jonathan VAN ANTWERPEN, „Orthodoxy, Heterodoxy, and Hierarchy: Mainstream Sociology and Its Challengers." In: CALHOUN, C. (ed.), Sociology in America: A$History. Chicago: Chicago University Press 2007, s. 372. A"dodávají: „pokud je n%kdo m%l, bylo to Chicago." O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 372 musíme vyjasnit nejhlub&í rozpory, abychom v(bec mohli cokoli d%lat."41 Vzhledem ke"skute'nosti, $e v"obecné metodologické rovin% bylo dosa$eno na"nejv!znamn%j&ích americk!ch univerzitách pom%rn% zna'ného konsensu,42 otázkou par excellence se stala kontinuita teorie a"v!zkumu. Parsons, jak uvád%jí Jonathan H. Turner a"Stephen P."Turner, „první &kolitel postgraduálních student( po"Smallovi, jen$ ve" v!znamném po'tu prom%nil studenty sociologie v"teoretiky",43 se v"roce 1946 stává vedoucím Department of Social Relations44 a"pod siln!m dojmem z"ohromující produktivity tandemu Merton-Lazarsfeld a"úsp%&né koexistence Columbijské katedry a"v!zkumného Bureau spoluzakládá Laboratory of Social Relations,45 ji$ a$ do" své smrti v"roce 1960 povede Samuel Stou0 er, slavn! koordinátor jednoho z"nejrozsáhlej&ích sociáln%v%dních v!zkum( * e American Soldier. Stou0 er v"obecné programové rovin% sdílel p#edstavu o"mo$nosti sjednocení teorie a"v!zkumu, nebo+, jak to sám vyjád#il: „V%#íme, $e v"sociálních v%dách lze rozvinout teoretick! korpus, operacionáln% formulovan! a"empiricky testovan!, jen$ bude umo$)ovat predikce toho, co se bude dít v"praktick!ch situacích. Sociální v%du nepojímáme ani jako soubor fakt(, ani jako sm%sici idejí zdravého rozumu a"inherentn% netestovateln!ch hypotéz, a"ani jako soubor v!zkumn!ch pom(cek",46 p#esto k" úsp%&né nápodob% teoreticko-v!zkumného modelu spolupráce praktikovaného Mertonem a"Lazarsfeldem nedo&lo. Merton dokonce pozd%ji vzpomínal na"to, jak si jej Parsons 41 Talcott PARSONS, „e Role of eory in Social Research." American Sociological Review, ro'. 3, 1938, '. 1, s. 14. 42 Po"druhé sv%tové válce byl metodologick! pozitivismus dominantní „ideovou" základnou prakticky na"v&ech v!znamn!ch americk!ch sociologick!ch katedrách: v"Chicagu, Michiganu, Wisconsinu, Columbii, v!jimku p#edstavovala pouze Berkeley a" 'áste'n% Harvard. Obecn% metodologické pochybnosti – tak#ka v$dy s"resolutními návrhy #e&ení a"p#íslibem „konvergence" – v" tehdej&í sociologické komunit% #e&ili p#edev&ím George Lundberg a" jeho kolega Stuart Dodd. 43 Viz TURNER – TURNER, * e Impossible Science, s. 74. Parsons vedl Department of Social Relations do" roku 1956 a"v" letech 1946–1956 zde vy&kolil 80 Ph.D absolvent(. Viz Talcott PARSONS, Department and Laboratory of Social Relations, Harvard University: * e First Decade, 1946–1956. Cambridge, M. A.: Harvard University Press 1956, s. 45–46. 44 Sou'asn% zde George G. Homans, Samuel Stou0 er a"Robert F. Bales získávají nové permanentní pozice. 45 Jak pro Department of Social Relations, tak i"pro Laboratory of Social Relations Parsons se Stou0 erem dokázali zajistit masivní , nan'ní prost#edky pro své v!zkumy, zejména díky setrvalé podpo#e ze strany Carnegie Corporation. Viz Ellen C. LAGEMAN, * e Politics of Knowledge: * e Carnegie Corporation, Philantrophy, and Public Policy. Chicago: University of Chicago Press 1989, s. 166–180. 46 Viz TURNER – TURNER, * e Impossible Science, s. 112. Jan Balon 373 se Stou0 erem pozvali na"Harvard, aby byl prost#edníkem – a"intelektuálním p#ekladatelem – v"debat% mezi nimi a"pomohl jim najít cestu k" tomu, jak propojit jejich v!zkumné zájmy. „P#es dobrou v(li na"obou stranách Parsons a"Stou0 er zkrátka nebyli schopni jeden druhému rozum%t natolik, aby se z"nich stali produktivní spolupracovníci."47 Úsp%&ná profesionalizace, byrokratizace, technizace a"formalizace v!zkumu po"druhé sv%tové válce p#itom byla umo$n%na zejména skute'ností, $e Lazarsfeld a"Stou0 er48 vid%li problémy v!zkumu spí&e v"rovin% jeho organiza'ního, technického zaji&t%ní ne$ z"hlediska obecn% metodologického zaji&t%ní „survey" v!zkumu.49 Konsolidace v!zkumné praxe byla umo$n%na p#edev&ím díky dramaticky rostoucí vále'né a"povále'né vládní podpo#e v%dy a"zv!&enému podílu prost#edk( pro sociální v%dy, je$ p#estaly b!t v!hradn% závislé na", nancování ze strany 47 Raymond BOUDON – Mohamed CHERKAOUI – Je0 rey C. ALEXANDER (eds.), * e Classical Tradition in Sociology: * e American Tradition. London: Sage 1997, svazek 3, s."386. To jim ov&em nebránilo v" tom, aby se stali „hlubok!mi a" loajálními p#áteli, jak dokládá Parsonsova bezv!hradná podpora ve" chvíli, kdy byla Stou0 erova národní loajalita zpochybn%na FBI. Mike F. KEEN, Stalking the Sociological Imagination: J. Edgar Hoover's FBI Surveillance of American Sociology. Wesport, CT: Greenwood Press 1999, s. 158. Peter Rossi, jen$ získal Ph.D."na"Kolumbijské univerzit% a"poté ode&el na"Harvard, v"rozhovoru s"Jennifer Platt pozd%ji vzpomínal, $e „jedna z"tenzí, s"ní$ se setkával jak na"Harvardu tak i"na"Kolumbiji, se opakovan% objevovala u"student(, kte#í p#echázeli ze Stou0 erov!ch p#edná&ek [v%novan!ch metodologii „survey" v!zkumu] na"Parsonsovy [funkcionáln% teoretické] p#edná&ky a"zp%t, p#i'em$ byli nuceni se s$ívat s"metodami, je$ se nepropojovaly, co$ platilo i"pro Mertonovu [funkcionáln% teoretickou] a"Lazars/ edovu [zam%#enou na"metodologii „survey" v!zkumu] mysl, s"v!jimkou té oblasti, v"ní$ se Merton stal lazarsfeldovcem." Viz PLATT, A$History of Sociological Research Methods, s. 114. 48 Vzájemn! vztah mezi Stou0 erem a" Lazarsfeldem a" jejich individuální i" spole'n! vliv na"vytvo#ení „modern social survey research" detailn% popisuje Jennifer PLATT, „Stou0 er and Lazarsfeld: Patterns of In/ uence." In: KUKLICK, H. – LONG, E. (eds.), Knowledge and Society: Studies in the Sociology of Culture Past and Present. London: JAI Press 1986. 49 Jak uvád%jí Jonathan H. Turner a"Stephen P."Turner, typickou studií zpracovanou podle vzoru lazarsfeldovsko-stou0 erovského konceptu v!zkumného projektu, jen$ zakládal paradigma „survey" v!zkumu, byla „disertace nebo 'asopiseck! 'lánek, jen$ m%l následující podobu: shrnutí ,teorie' vztahující se k"problému (obvykle ne více ne$ n%kolik poznámek o"zájmu n%kterého d#ív%j&ího myslitele zab!vajícího se více 'i mén% souvisejícím problémem a"ob'as ne více ne$ odkaz k"p#edchozímu v!zkumu na"dané téma); formulace ,hypotézy' a" rozbor testovaného vzorku, ,design' v!zkumu a"metody m%#ení nebo operacionalizace ,pojm('; prezentace zji&t%ní obvykle uveden!ch v"tabulkách a"dopln%n!ch o"rozbor statistické metody, jen$ dokládá tvrzení o"v!znamnosti zji&t%ní; a"záv%r nazna'ující n%které implikace v!sledk(, je$ se mohou stát p#edm%tem budoucího v!zkumu." TURNER – TURNER, * e Impossible Science, s. 115. O"úsp%&nosti a" $ivotaschopnosti tohoto v!zkumného modelu sv%d'í i"skute'nost, $e takto stále vypadá „standardní" sociologick! v!zkum. O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 374 r(zn!ch nadací.50 S" v!jimkou Myrdalova slavného v!zkumu American Dilemma,51 jen$ se kriticky zam%#oval práv% na"to, co ze standardní praxe amerického v!zkumu vymizelo, toti$ na"rasové problémy a"otázky hodnotov!ch postoj( americké spole'nosti v('i men&inám, p#evládl lazarsfeldovsko-stou0 erovsk! koncept v!zkumu ve" v%t&in% americk!ch v!zkumn!ch center a"vypro, loval to, co je dnes ozna'ováno jako paradigma moderního „survey" v!zkumu.52 Nov! model v!zkumné praxe m%l ov&em také, jak to vyjad#ují Andrew Abbott a"James T. Sparrow, „z#etelné intelektuální implikace. Teoretické a" empirické sjednocení se stalo extrémn% obtí$n!m. Ani Myrdal ani Stou0 er nedokázali p#es své enormní úsilí dosp%t k"soudr$nému teoretickému v!sledku, nebo+ vále'n! rozmach v!zkumu nebyl iniciován a"zalo$en v" jasn% vymezeném souboru teoretick!ch otázek a"dokonce ani hypotéz."53 Poci+ovan! nesoulad m%la tedy odstranit „revitalizovaná" teorie, k"ní$ se v"porovnání s"mezivále'n!m obdobím upínaly daleko v%t&í nad%je, spojované p#edev&ím s" obecn!m #e&ením sociologického problému #ádu, jednání a" logiky v!voje spole'nosti ve" vztahu k" teorii modernizace jako takové, na"n%m$ systematicky pracoval Talcott Parsons, a" také ve" vztahu 50 Rocke0 elerova, Carnegieho, Fordova a"jiné nadace sociální v%dy podporovaly stále &t%d#e, nicmén% ze systému , nancování „pro, tovaly pouze velké soukromé univerzity, [... systém] byl nucen ud%lovat velké granty a" spoléhat se p#i hodnocení návrh( v!zkumn!ch projekt( na" osobní konexe s" p#edními sociology a" akademick!mi administrátory." TURNER – TURNER, e Impossible Science, s. 96. Hlavní p#íjemci byli v"období po"druhé sv%tové válce Harvard a Columbia. Viz té$ Harry ALPERT, „e Social Sciences and the National Science Foundation: 1945–1955." American Sociological Review, ro'. 22, 1955, '. 6, s. 653–661; Daniel Lee KLEINMAN, Politics and Endless Frontier: Postwar Research Policy in the United States. Durham, NC: Duke University Press. 51 Myrdalova kniha je ov&em spí&e v!sledkem p#edvále'ného v!zkumného konceptu. 52 Po"druhé sv%tové válce m%la prakticky ka$dá v!znamná americká univerzita své sociologické v!zkumné centrum: National Opinion Research Center na"Chicagské univerzit%, Survey Research Center na"Michiganské univerzit%, Bureau of Applied Social Research na"Columbii, Institute for Social Science Research na"UCLA, Survey Research Laboratory na"univerzit% v" Illinois, Survey Research Center v"Berkeley, Laboratory of Social Relations na"Harvardu. D%jiny „survey movement" je mo$né najít v" Jean M. CONVERSE, Survey Research in the United States: Roots and Emergence, 1890–1960. Berkeley – Los Angeles: University of California Press 1987. Gideon SJOBERG – Ted R. VAUGHAN, „e Bureaucratization of Sociology: Its Impact on eory and Research." In: VAUGHAN, T. R. – SJOBERG, G. – REYNOLDS, L. T. (eds.), A$Critique of Contemporary American Sociology. Dix Hills, NY: General Hall 1993, s. 54–113. 53 Andrew ABBOTT – James T. SPARROW, „Hot War, Cold War: e Structures of Sociological Action." In: CALHOUN, C. (ed.), Sociology in America: A$History. Chicago: e Chicago University Press 2007, s. 295. Jan Balon 375 k" teoretickému zalo$ení konkrétních v!zkumn!ch program(, na"které se ve"sv!ch textech zam%#oval Robert K. Merton. Formování kánonu Nová v(d'í generace americk!ch sociolog( spat#ovala hlavní p#í'inu tápání v"nedostate'né teoretické rozvinutosti oboru, v"„teoretickém mezivládí", je$ bylo d(sledkem irelevance (teoretického) my&lení první generace a"systematické eliminace obecn!ch problém( z"intelektuálních zájm( druhé generace. Teoretické d%dictví, které zanechaly první generace americk!ch sociolog(, se jevilo jako beznad%jn% rozt#í&t%né a"neumo$)ovalo plynulou a"soust#ed%nou kumulaci teoretického v%d%ní. Základní (teoretické) problémy oboru nebyly identi, kovány, cílem se spí&e ne$ p#etvo#ení dosavadní tradice stalo vytvo#ení tradice nové. Z"historické perspektivy lze na"nové úsilí o" zformování teoretického kánonu nahlí$et jako na"diskontinuitu ve"v!voji, jako na"pokus p#ekro'it minulé snahy, je$ obor svedly na" scestí, a"místo nich postavit do" st#edu zájmu úkol vybudovat teoretick! základ odznovu. To v&e bylo mo$né p#edev&ím z"d(vodu, $e absence sjednocené teorie a"metody byla konsensuáln% vnímána jako p#eká$ka progresivního v!voje oboru, jako p#í'ina jeho ve#ejné marginalizace a"neschopnosti obstát v"interdisciplinárním st#etu s"p#íbuzn!mi obory. Sociologie ve"druhé polovin% t#icát!ch let zaujímala spodní patro akademické hierarchie a"v"kontrastu zejména s"ekonomií a"psychologií stále jako by p#e&lapovala na"míst%. Kdy$ v"roce 1939 uve#ejnil harvardsk! historik Crane Brinton v"Saturday Review of Literature 'lánek „What's the Matter with Sociology?" – a"prohlásil ji za"rádoby v%du, politováníhodn! v!tvor, jen$ churaví od"dob Comtov!ch" v"d(sledku svého „triviálního obsahu, absence jakékoli pevné a"zaji&t%né centrální základny – kdy$ si je daleko více daleko více rovna s"alchymií ne$ s"p#írodními v%dami nebo ekonomií",54 demonstroval, jakému postavení a" jaké presti$i se sociologie t%&í v"o'ích etablovan!ch v%dc(, kte#í na"ni st#ídav% shovívav% a" ironicky, jindy zase otev#en% v!sm%&n%, pohlí$eli jako na" samostatného $ivota neschopn! experiment. Úkolu vyvést sociologii z"pod#adného postavení a"dovést ji do" st#edu sociálních v%d se energicky, programov% a"s"neobvyklou d(sledností chopil 54 Crane BRINTON, „What's the Matter with Sociology?" Saturday Review of Literature, ro'."20, 1939, '. 2, s. 3–4. Viz té$ Charles CAMIC, „Structure A. er 50 Years: e Anatomy of a"Charter." American Journal of Sociology, ro'. 95, 1989, '. 1, s. 43. William BUXTON, Talcott Parsons and the Capitalist Nation-State. Toronto: University of Toronto Press 1985, s. 284–285. O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 376 zejména Talcott Parsons, jen$ na" Harvardské univerzit% zakusil mnohé mezioborové st#ety i"ústrky pramenící z"k#ehkého postavení nov% vzniklé, malé a"spí&e trp%né ne$ v%decky respektované katedry.55 Pro Parsonse cesta ven z"oborového chaosu k"intelektuální integraci, konsolidaci sociologie jako akademické disciplíny a"ke"koherenci jejího organiza'ního úsilí spo'ívala v" jednot% (sociologické) teorie a"metody. Byl p#esv%d'en, $e se „v!sostné postavení ekonomie mezi sociálními v%dami odvozovalo z"její distinktivní metody a" $e nastal 'as hledat její ekvivalent i" v" sociologii."56 Sám si byl p#itom zcela jist jedine'ností své role v" uskute'n%ní tohoto procesu. Jak na"první setkání se sv!m pozd%j&ím blízk!m spolupracovníkem vzpomíná Edward Shils: Talcott Parsons si byl velice jist sv!m posláním vnést do"sociologie intelektuální #ád. [...] V"letním semestru roku 1937 p#ijel p#edná&et do"Chicaga a"v&ude s"sebou nosil obrovsk! rukopis své * e Structure of Social Action. Kniha byla ji$ dokon'ena; kdy$ p#edná&el, m%l p#ed sebou 'ásti strojopisu, av&ak nedíval se do"nich. Mluvil velmi pomalu, nízce posazen!m such!m monotónním hlasem, jako by vid%l do"dálky. Promlouval s"jistou hrdostí a"sebev%domou skromností, p#esv%d'en o" intelektuálním dovr&ení své cesty, na" jejím$ konci bylo velmi pe'livé a"d(sledné prokázání struktury tradic vycházejících z"Durkheima, Webera, Pareta a"Alfreda Marshalla. [...] Talcott Parsons v%d%l velice p#esn%, kam krá'í. [...] M%l ur'itou p#edstavu o"sociálním jednání, ji$ neúnavn% diferencoval a"sjednocoval [...] sociologie byla centrem jeho zájmu. Jeho ambicí nebylo nahlédnutí do"n%jakého problému nebo vyjasn%ní n%'eno jiného, bylo to ucelené porozum%ní spole'nosti, které ovládalo jeho mysl.57 Setrvalé úsilí o" nalezení pevného místa pro sociologii v" akademické hierarchii americké v%dy Parsons p#itom zahájil tak, $e prakticky zcela vystoupil z"americké sociologické tradice, kdy$ se rozhodl nov% vymezit, jaké problémy má obor jako takov! #e&it. 55 Parsons sám zva$oval profesní kariéru na"proslulé harvardské kated#e ekonomie a"a$ poznání, $e by „nemohl [po'ítat] s"budoucností na"harvardské kated#e ekonomie"... jej dovedlo k"tomu, $e na"za'átku t#icát!ch let p#e&el na"nov% vytvo#enou, malou a"intelektuáln% nejasn% vymezenou katedru sociologie." Charles CAMIC, „e Making of a"Method: A"Historical Interpretation of the Early Parsons." American Sociological Review, ro'. 52, 1987, '. 4, s. 428. 56 CAMIC, „e Making of a"Method," s. 428. 57 Edward SHILS, Portraits: A$Gallery of Intellectuals. Chicago: University of Chicago Press 1997, s. 43–44. Podobn% vzpomíná i"Martin Seymour Lipset: „Parsons nem%l $ádné pochybnosti, $e on je král a"jeho teorie je tou pravou teorií." Martin S. LIPSET, „e State of American Sociology." Sociological Forum, ro'. 9, 1994, '. 2, s. 206. Jan Balon 377 Z"hlediska sv!ch rekonstruktivních zájm( se Parsons opíral p#edev&ím o"intuici nazna'ující, $e sociologie postrádá hranice; v%d%ní, je$ kumuluje, dále nepro, luje, n!br$ ponechává le$et ladem, problémy, je$ se v"sociologickém v!zkumu objevují, spí&e zkrátka vyvanou, ne$ $e by se stávaly p#edm%tem soust#ed%ného oborového zájmu, a" tato institucionalizovaná „rozpt!lenost" znemo$)uje sjednocení oboru. To v&e je d(sledkem skute'nosti, $e sociologie dosud prostor sv!ch poznávacích zájm( pouze roz&i#ovala, vytvá#ela dal&í a"dal&í metody i"poznávací nástroje, p#i'em$ nyní je nezbytné identi, kovat ty ideje, pojmy a"problémy, je$ se stanou sam!m st#edem zájmu sociologie: obor jako takov! se na"n% bude orientovat, ve"vztahu k"nim se sjednocovat a"na"jejich #e&ení soust#ed%n% pracovat. Identi, kace základních problém( a"vymezení základních pojm( je v"prvé #ad% úkolem „teorie", je$ byla dosud praktikována zcela neuspokojiv% a"pasivn%, nebo+ m%la nej'ast%ji podobu v&ezahrnujících d%jin sociálního my&lení nebo r(zn!ch p#ehled( p#edchozího v!voje psan!ch nej'ast%ji v"podob% komentá#(, shrnutí a" interpretací.58 Z"intelektuální tradice se uchovávalo v&e podstatné, její ko#eny bylo mo$né hledat prakticky v&ude. Av&ak o tom, co do"oboru skute'n% pat#í a"co v"n%m jen (neuspo#ádan%) p#e$ívá, bylo zapot#ebí znovu rozhodnout, zrekonstruovat relevantní zdroje, vybrat to, na" 'em lze skute'n% stav%t. Formování kánonu pro Parsonse bylo p#edev&ím aktem volby, v!b%ru mezi alternativami a"také otázkou „rozhodnutí". Syntéza d#ív%j&í tradice Parsonsovi ukázala, $e sociologie musí p#ekonat svou rozt#í&t%nost, neujasn%nost sv!ch teoretick!ch a"metodologick!ch základ( tím, $e se zam%#í na"dva eminentní problémy: na"problém #ádu a"problém jednání. P#edstavil typ anal!zy, kter!, jak byl p#esv%d'en, jedin! nás m($e posunout ke"k!$enému cíli: k"v%decky zalo$enému teoretickému zkoumání.59 Parsonsova * e Structure of Social Action se stala knihou p#elomovou hned v"n%kolika ohledech: sv!m 58 P#edchozí teoretické práce m%ly nej'ast%ji podobu souhrnn!ch d%jin sociálního my&lení a"jejich cílem bylo poskytnout jakési „summary" dosavadního teoretického my&lení. P#íkladem takov!ch knih jsou Pitirim A. SOROKIN, Contemporary Sociological * eories. New York: Harper 1928 nebo Harry E. BARNES – Howard BECKER, Social * ought from Lore to Science. Boston: D.C. Heath and Company 1938. 59 Parsons sám byl neochv%jn% p#esv%d'en, $e on sám soudr$nou a"bezrozpornou analytickou teorii (a" to teorii sociálního jednání, respektive teorii sociálního systému) vypracoval. Systemati'nost jeho pokusu skute'n% nemá v" sociologickém teoretickém my&lení obdoby a"sociologie sama se s"ním opakovan% vyrovnává. Jak to obdivn% vyjad#uje Jürgen Habermas: „S"ohledem na úrove) abstrakce, komplexnost, teoretick! záb%r, systemati'nost a" zalo$ení v"literatu#e relevantních oblastí v!zkumu jednodu&e nemá jeho psané dílo dodne&ka konkurenci." Jürgen HABERMAS, „Talcott Parsons: Problems of eory Construction." Sociological Inquiry, ro'. 51, 1981, '. 3–4, s. 174. O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 378 v!b%rem referen'ních autor( (Marshall, Pareto, Durkheim, Weber) vytvo- #ila sociologickou tradici, na"ní$ m%lo b!t ve"vztahu k"problému lidského jednání zalo$eno sociologické zkoumání, vyt%snila z"prostoru sociologické teorie problémy devatenáctého století, svedla dohromady dv% hlavní my&lenkové tradice – pozitivismus a" idealismus, a" v"neposlední #ad% se také, jak to formuloval Charles Camic, vzhledem ke"„své odhodlanosti zaujmout jednu troufalou linii argumentace a"rozpracovávat ji otázku po otázce [...] [stala] velkolepou ukázkou teoretické logiky sociologie v"provozu."60 „Centálním problémem Struktury" p#itom byl „problém vztah( mezi ekonomickou teorií [a] sociologickou teorií", nebo+, jak to sám Parsons formuloval, „on sám byl dít%tem [své] doby a"p#i práci na"* e Structure of Social Action [...] uva$oval v"termínech dobového intelektuálního prost#edí."61 Argumentace zakládajícího textu nové generace americké sociologie sm%#ovala k"„vyhlá&ení sociologie jako autonomní v%dy s"ve&ker!mi k"tomu nále$ejícími právy a"privilegii."62 Identi, kace klí'ov!ch problém(, pojm(, referen'ních autor( probíhala sou'asn% prost#ednictvím inkluze i"exkluze, kladla d(raz na"my&lenku sjednoceného rámce a"nekompromisn% opomíjela zdroje, je$ nebyly slu'itelné s"architektonick!m p(dorysem nové teoretické stavby.63 „Parsonsizace" americké sociologie ve" v!sledku vytvo#ila nov! 60 CAMIC, „Structure A. er 50 Years," s. 94. 61 CAMIC, „e Making of a"Method," s. 424. 4ir&í intelektuální kontext Harvardské univerzity rovn%$ do"zna'né míry p#edur'il styl, jak!m byl Parsons nucen vyjad#ovat své zájmy a"pro, lovat cíle svého oboru. Jak to v"jiném textu vyjad#uje Charles Camic, „kdyby Parsons na" za'átku své sociologické kariérní dráhy nebyl tolik pohlcen postavením své nové v%dy ve"vztahu k"debatám, je$ tehdy zam%stnávaly jeho kolegy z"harvardské katedry ekonomie, mohlo jeho rané dílo – je$ m%lo nakonec vymezit hranice pro velkou 'ást následující agendy v"oblasti sociologické teorie a$ do"sou'asnosti – práv% tak b!t mén% pozitivistické a"empiricistické ve"svém rozvrhu, mén% soust#ed%né na"morální hodnoty v"konceptualizaci povahy sociálního jednání a"sociálního #ádu a"velkoryseji pojaté co do"intelektuálních zdroj(, z"nich$ 'erpal. Takovéto alternativy byly ov&em ve"t#icát!ch letech efektivn% potla'eny Parsonsovou pot#ebou usm%r)ovat interdisciplinární podn%ty na"Harvardu." Charles CAMIC, „Reshaping the History of American Sociology." Social Epistemology, ro'. 8, 1994, '."1, s. 16. Viz té$ Charles CAMIC, „Talcott Parsons before e Structure of Social Action." In: Charles CAMIC, Talcott Parsons: * e Early Essays. Chicago: University of Chicago Press 1991, s. ix–lxiv a"také Charles CAMIC, „Reputation and Predecessor Selection: Parsons and the Institutionalists." American Sociological Review, ro'. 57, 1992, '. 4, s. 421–445. 62 CAMIC, „Structure A. er 50 Years," s. 48. 63 Pro Parsonse Marx ani Tocqueville nedosáhli, na"rozdíl od"Webera a"Durkheima, „srovnatelné úrovn% technické teoretické anal!zy." Talcott PARSONS, * e Structure of Social Action. New York: McGraw-Hill 1937, s. xiii–xiv, zv!razn%ní v"originále). Po"dlouhém váhání vy#adil ze své „konvergen'ní" teze i"Georga Simmela, p#esto$e o"jeho p#ísp%vku k"formulaci „voluntaristické teorie jednání" m%l ji$ dokon'enou kapitolu. Jan Balon 379 styl práce a" my&lení do" zna'né ignorující národní intelektuální kontext, „nová" teoretická anal!za nerespektovala národní hranice, zpracování evropské tradice ve"„vyno#ující" se voluntaristické teorii zformovalo nov! pro, l „sv%tové" sociologie koncentrující se na"„spole'n!" problém a"stejn! cíl: sjednocení sociologie a"uvnit# ní zejména protnutí teorie a"v!zkumu. Prost#edkem k"dosa$ení op%tovného sblí$ení m%lo b!t vyjasn%ní a"prot#íd%ní pojm(, které se v"prostoru zájm( sociologie historicky nahromadily, vypracování soudr$ného pojmového schématu a" empirické pov%#ení jeho adekvátnosti. Patrn% nejv!razn%j&ím formálním prvkem Parsonsovy knihy p#itom byl, jak to vyjad#uje Charles Camic, „její programov! rozmach."64 Formování teoretického kánonu bylo doprovázeno razantními nároky nového „po'átku" a"siln% optimistick!mi vizemi. Jak to vyjád#il sám Parsons: „Sociální v%da ji$ na"mnohém staví; problémem není, jak ji vytvo#it, n!br$ spí&e jak ji vyu$ít a"dále rozvíjet. Ti, kte#í se stále dohadují, zda je v%decké studium sociálního $ivota v(bec mo$né, jsou daleko za"svou dobou. Ono je ji$ zde a"tato skute'nost uzavírá celou debatu."65 Pon%kud um%#en%ji p#istupoval k" nad%jím spojovan!m s" „obecnou" teorií Robert K. Merton,66 jen$ (sociologické) v%d%ní de, noval jako úsilí o"„empiricky ov%#ené a"logicky konzistentní predikce."67 P#esto$e se neztoto$nil s"Parsonsov!m p#esv%d'ením, $e je to syntéza teoretického v%d%ní, která jediná m($e zalo$it empirick! v!zkum,68 také on prosazoval názor, 64 CAMIC, „Structure A. er 50 Years," s. 51. 65 Talcott PARSONS, „Social Science: A"Basic National Resource." In: KLAUSNER, S. Z. – LIDZ, V. M., * e Nationalization of the Social Sciences. Philadelphia: University of Pensylvania Press 1986, s. 107. Podobn% razantní rétoriku Parsons pou$íval ve" sv!ch programov!ch textech psan!ch v"období nejv%t&í intenzity sv!ch organiza'ních aktivit. Viz nap#. Talcott PARSONS, „e Position of Sociological eory." American Sociological Review, ro'. 13, 1948, '. 2, s. 56–171; PARSONS, „e Prospects of Sociological eory"; Talcott PARSONS, „Some Problems Confronting Sociology as a"Profession." American Sociological Review, ro'. 24, 1959, '. 4, s. 547–569. 66 Merton se sám za"„velkého" teoretika nepova$oval. Viz Bob MULAN, „Robert K. Merton." In: MULAN, B. Sociologists on Sociology. Kent: Mackays of Chahdam Ltd. 1987, s. 267–290. 67 Robert K. MERTON, Social * eory and Social Structure. New York: e Free Press 1968, s."606. 68 Retrospektivn% vzato byl Merton, jak uvád%jí Craig Calhoun a" Jonathan VanAntwerpen, z"hlediska v!zkumné praxe a"teoretického zaji&t%ní v!zkumu nepochybn% úsp%&n%j&í, nebo+ vytvo#il p#ístup k"otázce sociologického vysv%tlení, jen$ „sociolog(m nenabízel pouze ur'it! slovník, teoretick! rámec nebo systém p#esv%d'ení, n!br$ i"ur'itou #emeslnou dovednost. [...] V"mnoha aktivních liniích empirického v!zkumu byl parsonsovsk! funkcionalismus pouze souhlasn% odk!vnut [...] projekt ,funkcionalismu' jako takov! byl podstatn%ji ovlivn%n dílem Roberta K. Mertona." CALHOUN – VANANTWERPEN, „Orthodoxy, Heterodoxy, and Hierarchy," s. 388–389. V"porovnání s"Parsonsem, kter! byl mnoh!mi americk!mi sociology O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 380 $e ke" sjednocení oboru je nezbytné vykro'it z"kontextu americké tradice a"vytvo#it nov! $ánr i"model sociologické teorie a"praxe. P#es siln% vyvinuté pocity hrdosti na" národní tradici i" navzdory z#etelné tendenci americké sociologie k" „excepcionalismu", nebyly Parsonsovy a" Mertonovy aktivity vesm%s p#ijímány jako n%co ne$ádoucího a"cizorodého. P#evládajícím pocitem bylo spí&e to, $e zm%na je nezbytná, obor ohro$en! a"$e nacionalistické ohledy do"v%dy nepat#í. V"celkovém rozvr$ení byla Parsonsova ambice navíc vcelku kontinuální se sjednocujícími zájmy první generace, nehled% na"skute'nost, $e ji ze svého kánonu (a"ze své konvergen'ní teze) prakticky zcela vylou'il. „T#eba$e Parsons a"Merton reprezentovali novou krev a"nové ideje, byli sociologickou ve#ejností p#ijímáni tak, $e odpovídají na"problémy, je$ jsou sociologickou komunitou ji$ akceptovány jako nejpodstatn%j&í."69 Rozhodující otázkou bylo, nakolik je sociologie schopna se sjednotit, p#ekonat svou rozt#í&t%nost a"obstát v" interdisciplinárních kontroverzích, v"nich$ si jednotlivé v%dy na"jedné stran% $árliv% st#e$ily své hranice, na"stran% druhé naopak 'asto nehled% na"disciplinární omezení a"preference vnucovaly své p#ístupy a"pojmy kompetitivn% i" intelektuáln% slab&ím 'i znev!hodn%n!m soupe#(m. Doposud pon%kud pasivní ameri'tí sociologové, kte#í v"mezioborov!ch debatách s"psychology, biology a"zejména ekonomy projevovali pov%t&inou slabou v(li, rozpaky 'i zmate'nost, rozpoznali u"nové generace energii, je$ nesetrvávala pouze u"strá$ení vlastních oborov!ch hranic, n!br$ expanzivn% vyrá$ela do"prostoru, jej$ v"minulosti v!sostn% okupovaly „nad- #azené" v%dy. Jak to shrnul Robin M. Williams: „Neodd%litelnou sou'ástí d(vodu, pro' Parsons a" jeho sou'asníci na" univerzitách tak vehementn% usilovali o" autonomní postavení pro sebe samé a" své mo$né budoucí následovníky, byla jejich touha zpochybnit tehdy roz&í#en! siln! p#edpoklad, $e v%du o" sociálním $ivot% lze vybudovat s"pojmy jako „re/ exy, instinkty [a] ekonomické zájmy."70 Nov! typ „technické" a"„profesionální" teoretické práce zcela z#eteln% v"textech Talcotta Parsonse a"Roberta K. Mertona nazna- 'oval sv(j potenciál, jen$ se pln% projevil po"druhé sv%tové válce v"konceptu takzvané „funkcionální" anal!zy sm%#ující sociologii do"centra sociálních v%d. pova$ován za"„teoretického feti&istu", byl Merton konsensuáln% pova$ován za"nezpochybnitelnou oborovou autoritu a"b%hem svého dlouhého $ivota získal nep#eberné mno$ství nejv!znamn%j&ích v%deck!ch ocen%ní, 'asto jako v(bec první sociolog. 69 Viz TURNER – TURNER, * e Impossible Science, s. 118. 70 Robin M. WILLIAMS, „Change and Stability in Values and Value Systems." In: BARBER, B. – INKELES, A. (eds.), Stability and Social Change. Boston: Little, Brown and Company 1971, s. 124. Jan Balon 381 Funkcionalistick% triumf V" povále'ném v!voji se v" USA standardní „mainstreamovou" sociologií nej'ast%ji rozum%la „funkcionální" anal!za opírající se o" párové pojmy struktury a"funkce. Talcott Parsons, jen$ se, jak to vyjád#il Howard Odum, obrátil „zp%t k" rané tradici velk!ch teoretick!ch systém(,"71 spojil sv(j vlastní projekt obecné teorie spole'nosti s"p#íslibem syntetického p#ístupu umo$)ujícím zkoumat nikoli partikulární „aktéry, populace, skupiny 'i komunity", n!br$ samotnou dynamiku utvá#ení spole'nosti, respektive sociálního systému. Studium logiky v!voje spole'nosti, je$ bylo souhrnn!m p#edm%tem zájmu nejv!znamn%j&ích „p#edch(dc(" (zvlá&t% pak Webera, Durkheima, Pareta), nabízelo pevn! v!chozí orienta'ní bod, ve" vztahu k"n%mu$ se sociologie jako v%da, jak se zdálo, mohla kone'n% za'ít sjednocovat. Funkcionální anal!za m%la dát americké sociologii to, co od" sv!ch po'átk( postrádala, toti$ ucelen! systematick! rámec, díky kterému bylo mo$né p#ekonat vágnost a" ideologi'nost v!zkumn!ch aktivit první generace, pro n%$ byla charakteristické „odpojení" teorie od"v!zkumu, a"spolu s"tím se i"vyvarovat „protiteoretické" pasti, v"ní$ se ocitla generace druhá, je$ zase izolovala v!zkum od" teorie. Funkcionální anal!za m%la umo$nit „stabilizaci" po"revolu'ní genera'ní obm%n%, nabídnout mo$nost podílet se na"realizaci projektu „obnovy", a"to jak v"programové rovin%, tak i"z"hlediska tematické kompetence sociologie jako takové. Pro úsp%&nost nové mise bylo rozhodující podmínkou, jak uvád%jí Craig Calhoun a"Jonathan VanAntwerpen, to, $e se „Merton a"Lazarsfeld rozhodli hrát za"funkcionalistick! t!m. Rozdíly mezi Harvardem a"Columbijí byly spí&e tlumeny a"obcházeny, ne$ $e by byly zv!raz)ovány v"podob% srá$ky paradigmat a"toto spojení napomáhalo utvrzení p#edstavy, $e funkcionalismus byl sjednocen!m ,mainstreamem'."72 4ir&í funkcionalistick! t!m, do"n%ho$ pat#ili je&t% Kingsley Davis p(sobící na" kolumbijské universit%, Williams na Cornellov% univerzit% 'i Edward Shils v"Chicagu, na"p#elomu 'ty#icát!ch a"padesát!ch let formuloval z#etelné disciplinární aspirace opírající se p#edev&ím o"teoretické texty, které vymezovaly základní strukturu oboru i"legitimizovaly jeho nástroje, nároky a"cíle. Oproti mezivále'nému období, kdy samotná existence „teoretického" my&lení v" rámci „zv%de't%né" sociologie byla v" sázce, nyní to byla nepochybn% teorie, je$ byla hlavním hybatelem v!voje. Sociologická varianta „funkcionální anal!zy" v" pr(b%hu padesát!ch let stále z#eteln%ji stoupala na"vrchol akademické hierarchie: p#esto$e její 71 ODUM, American Sociology, s. 242–243. 72 CALHOUN – VAN ANTWERPEN, „Orthodoxy, Heterodoxy, and Hierarchy," s. 386. O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 382 v!chozí formulaci lze do"zna'né míry pova$ovat za"v!sledek individuálního (Parsonsova) úsilí,73 postupn% se stávala kolektivn% organizovan!m projektem disponujícím sjednocen!m centrem, integrovan!m intelektuálním schématem, pomocí n%ho$ cht%l funkcionalistick! t!m nov% zalo$it v%deck! p#ístup a"vlo$it jej do"samotn!ch základ( sociálních v%d.74 Univerzalistická ambice se opírala o" p#esv%d'ení, $e funkcionalistick! p#ístup je zalo$en v"samotné povaze ve&keré v%decké aktivity a" je spole'n! v&em v%dám. Jak to na" konci padesát!ch let ve" svém slavném textu sumarizoval Kingsley Davis, „o"funkcionalismu se obvykle #íká, $e se zam%#uje na"dv% v%ci: vztahuje jednotlivé 'ásti k"celku a"vztahuje jednu 'ást k"jiné 'ásti [..."Tyto] dva rysy jednodu&e popisují, co d%lá ka$dá v%da [..."Funkcionalismus] je jin!m názvem pro sociologickou anal!zu – jejím trval!m zájmem je interpretace jev( z"hlediska jejich vzájemného propojení se spole'nostmi."75 Parsons(v základní nárok vznesen! v"* e Structure of Social Action – konceptuální a"teoretická integrace – se zdál b!t napln%n, nebo+ míra konsensu v"otázce, co tvo#í vlastní základ oboru, byla v"porovnání s"p#edchozím obdobím „mezivládí" neporovnateln% siln%j&í. Jak uvádí Nicholas C. Mullins, teoretick! kánon „standardní" americké sociologie v"padesát!ch a" &edesát!ch letech tvo#ily p#edev&ím knihy Human Society (1949) Kigsleyho Davise, Social * eory and Social Structure (1949) Roberta K. Mertona, * e Human Group (1950) George Gaspara Homanse,76 Essays in Sociological * eory (1949) a"* e 73 Jak uvádí Norbert Wiley, „narozdíl od" skupinov!ch po'átk( chicagské &koly byl funkcionalismus p(vodn% one-man show a"za'ínal v"klasickém stylu jako skupina oddan!ch student( sedících u"nohou, nebo spí&e po"boku, svého velkého u'itele [...] na" konci t#icát!ch a"b%hem 'ty#icát!ch let byl Parsons jedinou dominantní postavou." WILEY, „e Rise and Fall of Dominating eories," s. 64. Strukturální funkcionalismus byl v" této dob% „dominantní teoretickou zna'kou" a"Parsonsova * e Structure of Social Action „de, nujícím textem". Immanuel WALLERSTEIN, „e Culture of Sociology in Disarray: e Impact of 1968 on U.S. Sociologists." In: CALHOUN, C. (ed.), Sociology in America: A$History. Chicago: Chicago University Press 2007, s. 429–430. 74 „Do"roku 1951 Parsons usp%l ve"ve&ker!ch úkolech, je$ je nutné splnit, aby bylo zaji&t%no p#e$ití nové teoretické skupiny. Stal se intelektuálním v(dcem, vy&kolil vynikající skupiny student( (mezi n% pat#ili kup#íkladu Harold Gar, nkel, Cli0 ord Geertz, Robert Bellah, Neil Smelser, Morris Zelditch, Bernard Barber). Stal se také organiza'ním v(dcem své profese – v"roce 1948 se stal t#icát!m devát!m prezidentem American Sociological Society. Viz Nicholas C. MULLINS, * eories and * eory Groups in Contemporary American Sociology. New York: Harper & Row 1973, s. 52. 75 Kingsley DAVIS, „e Myth of Functional Analysis as a"Special Method in Sociology and Anthropology." American Sociological Review, ro'. 25, 1959, '. 6, s. 758. 76 George G. Homans ov&em do" funkcionalistického t!mu nepat#il a" vypracoval základy alternativního v!kladu sociálního chování, dnes známého pod ozna'ením „teorie sm%ny". Parsons Homans(v p#ístup vnímal jako ne$ádoucí návrat „individualistického utilitariJan Balon 383 Social System (1951) Talcotta Parsonse, Toward a$General * eory of Action (1951) Talcotta Parsonse a"Edwarda Shilse, American Society (1951) Robina M. Williamse a"* e Structure of Society 1953 od"Marion Levy.77 Z"klasické tradice to pak byli p#edev&ím Max Weber, Emile Durkheim a" Vilfredo Pareto. Tyto texty vesm%s tvo#ily kurikulum teoretick!ch kurz( na"americk!ch univerzitách i"v!chozí referen'ní materiál pro psaní oborov!ch 'lánk(, knih a" u'ebnic.78 I" kdy$ pozd%ji p#evládá spí&e názor, $e konsensus byl spí&e zdánliv! a"vynucen! ne$ p#irozen% sdílen!, a"dominance triumvirátu Pardone–Merton–Lazarsfeld m%la pro obor jako takov! neblahé d(sledky,79 p#esto je retrospektivn% vzato obtí$n% zpochybnitelné, $e „strukturální funkcionalismus byl nejkoherentn%j&ím teoretick!m produktem standardní americké sociologie",80 nehled% na"to, jestli zvolíme odmítav! 'i a, rmativní interpreta'ní pohled na"toto období. smu", respektive „metodologického individualismu" do" sociologické teorie. Tato kritika se vztahovala zejména na"Homansovu knihu Social Behavior: Its Elementary Forms z" roku 1961 a"podobn% nahlí$el i"na"jiné dílo zakládající teorii smény, na"knihu Petera Blaua Power and Exchange z"roku 1964. Tenze mezi Parsonsem a"Homansem v"harvardském Department of Social Relations kulminovala v" roce 1951, kdy vyvrcholily Parsonsovy snahy o" integraci v!zkumn!ch zájm( katedry. Kdy$ se pokusil nechat schválit v!sledek svého n%kolikaletého sna$ení, knihu Toward a$General * eory of Action – 'leny katedry p#ezdívanou „Yellow Book" – jako o, ciální dokument Departmentu, vystoupil Homans, jak vzpomíná ve" své autobiogra, i, a"prohlásil: „V"$ádném p#ípad% nesmí zasedání kon'it tak, $e by tento dokument m%l b!t pova$ován za" reprezentativní o, ciální doktrínu katedry a"na" $ádného 'lena nesmí b!t vykonáván jak!koli nátlak, aby si ji p#e'etl." George C. HOMANS, Coming to My Senses: * e Autobiography of a$Sociologist. New Brunswick, N. J.: Transaction Books 1984, s. 303. 77 Viz MULLINS, * eories and * eory Groups, s. 40. 78 Velkou roli p#i institucionalizaci funkcionální anal!zy m%la „p%tiletá série interdisciplinárních konferencí o"systémové teorii, je$ se konala v"Chicagu." Talcott PARSONS, „On Building Social System eory: A" Personal History." Daedalus, e Making of Modern Science: Biographical Studies, ro'. 99, 1970, '. 4, s. 831. 79 Jak to z"pozorovatelské perspektivy pojmenoval Pierre Bourdieu: „Na"základ% svého v!lu'ného univerzitního postavení ovládaly tyto velké postavy Kapitolské trojice amerického sociologického pantheonu jak ve"Spojen!ch státech tak i"v"hlavních západních zemích nejen v!ukové instituce, n!br$ i"o, ciální publika'ní kanály, profesní asociace a"dokonce i"– více 'i mén% p#ímo – p#ístup ke"zdroj(m nezbytn!m pro empirick! v!zkum." Pierre BOURDIEU, „Epilogue: On the Possibility of a"Field of World Sociology." In: BOURDIEU, P."– COLEMAN, J. S., Social * eory in a$Changing Society. Bouldner: Westview Press 1991, s. 378. 80 MULLINS, * eories and * eory Groups, s. 41. O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 384 Záv&r Nepolevující organiza'ní aktivita byla v"programové rovin% siln% zam%#ena na"odstran%ní inkongruence mezi teoretick!mi a"v!zkumn!mi aktivitami. P#edstava, $e rozpor a"propast mezi teorií a"v!zkumem je mo$né p#ekonat nejen proklamativn%, n!br$ i"reáln% prokázáním vyu$itelnosti teoretického v%d%ní v"konkrétních v!zkumn!ch programech, je neustále se opakujícím nám%tem funkcionalistick!ch text(.81 Programové texty ov&em nemohly pop#ít evidentní skute'nost, $e teorie a"v!zkum jsou stále specializovan%j&í a"vyvíjejí se stále více spí&e separátn% ne$ ve"vzájemné koordinaci. Programové texty sice vytvá#ely zdání kontinuity, bylo v&ak stále mén% jasné, jak u'init sou'ástí jednoho p#íb%hu kup#íkladu „technické problémy" &kálovacích technik a"„obecné problémy" sociálního #ádu. Jak uvádí Jennifer Platt, Parsonsova „nedostate'ná pozornost k" metodologick!m otázkám" vedla k"tomu, $e jeho vliv nem%l „$ádné konsekvence pro metodu."82 D%lba práce mezi oborov!mi autoritami na" samotném vrcholu akademické hierarchie byla ovlivn%na zejména skute'ností, $e Parsons(v souhrnn! projekt obecné teorie jednání postrádal empirické vyúst%ní,83 p#esto$e Parsons sám byl n%kolikrát p#esv%d'en, $e u'inil rozhodn! krok k" prokázání empirické korespondence navrhovaného teoretického a" konceptuálního schématu.84 81 Programovou knihou byla Parsonsova a"Shilsova Toward a"General eory of Action z"roku 1951, je$ m%la velk! vliv na" vymezení funkcionálního p#ístupu, jeho$ cílem bylo vykládat spole'nost z"hlediska její struktury a"funkce. V"p#ístupn%j&í sekundární podob% funkcionální syntézu teorie a" v!zkumu p#edstavili v" knize Robert K. MERTON – Leonard BROOM – Leonard S. COTTRELL, Jr. (eds.), Sociology Today: Problems and Prospects. New York: Basic Books 1959, pro ni$ Merton napsal úvod, Parsons kapitolu o"teorii a"Lazarsfeld kapitolu o"metodách. Propagace funkcionalismu zde má demonstrovat, co v&echno se ji$ poda#ilo vy#e&it, s"tím, $e oni sami prezentují funkcionalistick! v!zkumn! program, jen$ má potenciál absorbovat a"usm%r)ovat budoucí aktivity sociolog(. D(le$ité bylo rovn%$ Mertonovo „Paradigm for Functional Analysis in Sociology", v" n%m$ rozpracoval pojmy subjektivních dispozic, objektivních d(sledk(, funkcionálních alternativ, funkcionálních po$adavk(, mechanism(, zm%ny, strukturálních omezení, dynamiky 'i zm%ny. Viz Robert M. MARSH, „Merton's Sociology 215–216 Course." American Sociologist, ro'. 41, 2010, '. 2, s. 100. 82 PLATT, A$History of Sociological Research Methods, s. 202–203. Pro kritiku tohoto názoru viz STEINMETZ, „American Sociology before and a. er World War II," s. 351. 83 Jak to dokládají slova empirického sociologa Archibalda Hallera, kter! v"roce 1984 vzpomínal na"dobu Parsonsovy dominance slovy: „Parsonse jsem 'etli velmi vá$n%, ale pak jsme jej na"nic nepou$ili." Viz PLATT, A$History of Sociological Research Methods, s. 115. 84 V"knize Working Papers in the * eory of Action z"roku 1953 Parsons se sv!mi spolupracovníky (zejména Robertem F. Balesem a"Edwardem A. Shilsem) rozpracoval základ slavného paradigmatu 'ty# funkcí (a"také zde, jak to pojmenoval Lewis Feuer, ji$ naplno propadl „kvadromanii"), dnes známého pod zkratkou AGIL. Toto paradigma se m%lo stát základem pro Jan Balon 385 Parsonsova rozhodující role byla ov&em v"obecné identi, kaci poznávacích zájm(, p#i'em$ v" sou'asnosti je spí&e roz&í#en názor, $e samotn! „mainstream" americké povále'né sociologie je produktem mertonovsko-lazarsfeldovského modelu teoreticko-v!zkumné praxe. Jak to vyjad#ují Craig Calhoun a" Jonathan Van Antwerpen, „jestli$e parsonsovská teorie dodala povále'né sociologii její v!lu'nou ideologii jednoty a" obecnosti, Merton a"Lazarsfeld zase poskytli nejv!znamn%j&í doklad toho, jak teorie a"v!zkum do"sebe zapadají. A"se sv!mi studenty vytvo#ili kanonick! model pro to, jak toto propojení vyjad#ovat v"'asopiseck!ch 'láncích a"monogra, ích."85 Konkrétní a"ur'ující cíl systematizace v!zkumn!ch metod a" teorie vycházející z"p#edpokladu, $e v!zkumné techniky odrá$ejí teoretické p#edpoklady, sice zplodil ideáln%typick! model americké „mainstreamové" sociologie, av&ak reálné v!sledky plynoucí z"tohoto spojení daleko více p#itakávaly hlas(m, $e navzdory odhodlané v(li prokázat jejich kontinuitu, empirick! v!zkum a" teorie86 tvo#í dv% rozdílné specializace vyvíjející se rozdíln!mi sm%ry systematické zkoumání vztah( ve" spole'nosti, m%lo identi, kovat hlavní problémy k" #e&ení ve"vztahu k"celkové struktu#e orientace lidského jednání a"funkci jednotliv!ch systém( z"hlediska v!voje spole'nosti a"jeho logiky. V!chodiskem je rozli&ení základních subsystém( jednání na"kulturní systém (tvo#en! symboly), sociální systém (utvá#en! interakcemi) a"systém osobnosti (tvo#en! dispozicemi pot#eb). P#es mno$ství v!zkumn!ch projekt(, je$ z"paradigmatu 'ty# funkcí vycházely, se jeho empirickou relevanci prokázat nepoda#ilo. Viz Talcott PARSONS – Robert F. BALES – Edward A. SHILS, Working Papers in the * eory of Action. Glencoe, Ill.: e Free Press 1953. 85 CALHOUN – VAN ANTWERPEN, „Orthodoxy, Heterodoxy, and Hierarchy," s. 393. Mertonem prosazovan! p#ístup, jen$ b!vá n%kdy ozna'ován jako „funkcionální empirismus", usiloval p#edev&ím o" identi, kaci problému a"o" jeho „v%decké" #e&ení. Oproti 'asto nepr(hlednému a"matoucímu „obecnému" teoretizování 'i od"samostatného my&lení odpojenému prostému sb%ru a"mechanické interpretaci dat usiloval o"konkrétní „teorie st#edního rozsahu", je$ m%ly usm%r)ovat empirické zkoumání. Teorie st#edního rozsahu, jak #íká Merton, „obsahují abstrakce, [...] ty jsou v&ak v"natolik t%sném spojení s"pozorovan!mi daty, $e to dovoluje jejich za'len%ní do"propozic, je$ mohou b!t empiricky testovány." Robert K. MERTON, „On Sociological eories of the Middle Range." In: MERTON, R. K., On * eoretical Sociology: Five Essays, Old and New. New York: e Free Press 1967, s. 39. P#íkladem takov!ch teorií jsou teorie deviace, které umo$)ují vysv%tlovat vzorce zlo'innosti, nebo teorie referen'ních skupin vysv%tlující vzorce vzd%lávání, apod. 86 Skute'nost, $e m($eme o" sociologické teorii mluvit jako o"do"zna'né míry autonomním a" ohrani'eném podoboru sociologie, je (mimo jiné) d(sledkem bezprecedentní institucionální expanze sociologie, k"ní$ do&lo v" letech 1945–1970. Stephen P."Turner vymezuje obor jako oblast nebo #adu v!zkumn!ch oblastí, je$ jsou „organizovány jako uzav#en! trh práce pro Ph.D." absolventy, a" to pod jedním oborov!m ozna'ením." Stephen P."TURNER, „e Maturity of Social eory." In: CAMIC, Ch. – JOAS, H. (eds.), * e Dialogical Turn. New Roles for Sociology in the Postdisciplinary Age. New York: Rowman & Little, eld 2004, s. 141. Viz té$ Stephen P."TURNER, „What Are Disciplines? And How Is Interdisciplinarity Di0 erent?" O!samotné my"lence jednotné sociologie: Harvard a Columbia 386 a"ideje jejich provázání jsou spí&e tou$ebn!m p#áním, projevovan!m v"syntetizujících programov!ch textech, ne$ reáln!m základem sociologick!ch aktivit. In: WEINGART, P."– STEHR, N. (eds.), Practising Interdisciplinarity. Toronto: University of Toronto Press 2000, s. 46–65. Sociologická teorie je nepochybn% jednou z"takov!ch v!zkumn!ch oblastí sociologie. Jan Balon